ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 м. Дніпро Справа № 904/2576/22 (904/1309/24)
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів Іванова О.Г., Кощеєва І.М.
секретар судового засідання Абадей М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 (суддя Примак С.А.; повне рішення складено 19.06.2025) у справі № 904/1309/24
за позовом Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ
до Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України», с. Дослідне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області
про вилучення майна,
розглянутої у межах справи № 904/2576/22
про банкрутство Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України», с. Дослідне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про повернення Державним підприємством «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» предмету лізингу за укладеним сторонами договором.
Позов мотивований наявною заборгованістю зі сплати лізингових платежів, невиконанням обов`язку із повідомлення лізингодавця про порушення стосовно лізингоодержувача провадження у справі про банкрутство та припиненням строку дії договору лізингу.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 19.06.2025 задовольнив позов у справі № 904/2576/22 (904/1309/24), вилучивши у Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» такі предмети лізингу:
- автомобіль RENAULT DUSTER Intense зав. № VF1HJD40866478690 викупною вартістю 500,00 грн, договір № 4-20-157 ств-фл/430 від 30.11.2020;
- автомобіль CITROEN Berlingo L2 BHDi 130 AT8 SHINE зав. № VR7ECYHZRLJ774184 викупною вартістю 500,00 грн, договір № 4-20-158 ств-фл/431 від 30.11.2020;
- автомобіль CITROEN Berlingo VU L2 HDi 92 WORKER зав. № VR7ECYHZRLJ774184F9HPALJ4932758 викупною вартістю 500,00 грн, договір №4-20-159 ств-фл/432 від 30.11.2020;
- напівпричепний оборотний плуг Hektor 1000 7+1 зав. № НЕК0000208 договір викупною вартістю 500,00 грн, № 4-21-4 ств-фл/31 від 26.01.2021.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано простроченням лізингоодержувачем зі сплати лізингових платежів, яке сталося до відкриття стосовно останнього провадження у справі про банкрутство, що надає лізингодавцеві право відмовитися від договору та вимагати повернення предмета лізингу. Водночас запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів лізингоодержувача не забороняє повернення предмету лізингу, який не належить боржнику на праві власності.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Державне підприємство «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 у справі № 904/2576/22 (904/1309/24) і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Доводи позивача щодо порушення відповідачем зобов`язань зі сплати лізингових платежів скаржник вважає необґрунтованими, оскільки з моменту порушення стосовно нього справи про банкрутство цей обов`язок обмежений запровадженим мораторієм на задоволення вимог кредиторів.
Скаржник зазначив, що на момент пред`явлення позову у цій справі, він майже у повному обсязі виплатив позивачу вартість предмету лізингу, водночас лізингодавець не може вимагати і повернення об`єкта лізингу, і відшкодування вартості об`єкта лізингу, на що зауважив Верховний Суд в постанові від 15.05.2025 у справі № 904/3472/23 (910/9239/23).
Скаржник вважає, що визнання лізингодавця кредитором у справі про банкрутство лізингоодержавача щодо сплати останнім лізингових платежів, а також вилучення предмета лізингу, призведе до подвійного збагачення лізингодавця за рахунок лізингоодержувача, що суперечить встановленим цивільним законодавством принципам справедливості, добросовісності та розумності.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» у відзиві заперечило проти доводів апеляційної скарги, просило залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.
Позивач вважає, що відповідач порушив умови договору лізингу, наслідком чого є вчинення лізингодавцем односторонньої відмови від нього і повернення лізингоодержувачем предмету лізингу.
Позивач зазначив, що внаслідок порушення умов договору лізингу у відповідача утворилася заборгованість зі сплати лізингових платежів за період з 28.02.2022 по 07.09.2022, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство ліздингоодержувача, що підтверджується ухвалою місцевого господарського суду від 17.01.2023 у справі № 904/2576/22.
Порушення умов договору лізингу, що надають лізингодавцеві право вимагати повернення лізингоодержувачем предмету лізингу, на думку позивача також полягають у тому, що відповідач не повідомив про порушення стосовно нього провадження у справі про банкрутство. Крім того, строк дії договору лізингу припинив свою дію у грудні 2023 року, тому невиконання лізингоодержувачем зобов`язань щодо сплати у повному обсязі лізингових платежів має наслідком повернення предмету лізингу.
Позивач вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо помилковості доводів відповідача про заборону повернення предмету лізингу запровадженим мораторієм на задоволення вимог кредиторів лізингодержувача, оскільки введення процедури розпорядження майном та мораторію на задоволення вимог кредиторів не означає зупинення оперативно-господарської діяльності боржника, як і не забороняє виконання визначеного договором та законом обов`язку повернення предмета лізингу, яке боржнику не належить на праві власності, у зв`язку з розірванням або припиненням договору фінансового лізингу.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 23.09.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 у справі № 904/2576/22 (904/1309/24).
У судовому засіданні 14.04.2026 колегія суддів оголосила вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (лізингодавець) уклало з Державним підприємством «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» (лізингоодержувач) такі договори фінансового лізингу:
- договір № 4-20-157 ств-фл/430 від 30.11.2020, за умовами якого згідно з актом приймання-передачі №1 від 29.12.2020 лізингоодержувач отримав у платне користування автомобіль RENAULT DUSTER Intense зав №VF1HJD40866478690 – 1 од. терміном на 3 роки та зі сплатою щомісячних лізингових платежів;
- № 4-20-158 ств-фл/431 від 30.11.2020, за умовами якого згідно з актом приймання-передачі №1 від 10.12.2020 лізингоодержувач отримав у платне користування автомобіль CITROEN Berlingo L2 BHDi 130 AT8 SHINE зав.№VR7ECYHZRlj774184 – 1 од. терміном на 3 роки та зі сплатою щомісячних лізингових платежів;
- № 4-20-159 ств-фл/432 від 30.11.2020, за умовами якого згідно з актом приймання-передачі № 2 від 15.12.2020 лізингоодержувач отримав у платне користування автомобіль CITROEN Berlingo VU L2 HDi 92 WORKER зав. № VR7ECYHZRLJ774184F9HPALJ4932758 – 1 од. терміном на 3 роки та зі сплатою щомісячних лізингових платежів;
- № 4-21-4 ств-фл/31 від 26.01.2021, за умовами якого згідно з актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки № 1 від 29.04.2021 лізингоодержувач отримав у платне користування напівпричепний оборотний плуг Hektor 1000 7+1 зав. №НЕК0000208 – 1 од. терміном на 4 роки та зі сплатою щомісячних лізингових платежів.
Згідно з пунктами 1.1, 3.4.3, 4.4 зазначених договорів за користування предметом лізингу, лізингоодержувач зобов`язався сплачувати лізингові платежі своєчасно та в повному обсязі відповідно до «Графіка сплати лізингових платежів», який є додатком № 2 до кожного договору.
Умовами договорів передбачено, що лізингоодержувач не має права в односторонньому порядку на зменшення чи затримку сплати лізингових платежів внаслідок будь-яких обставин, в тому числі форс-мажору (підпункт 3.4.14 пункту 3.4 договорів).
Розділом 3 договорів визначені права та обов`язки сторін, відповідно до яких лізингодавцю надано право вимагати повернення предмета лізингу, переданого в лізинг, якщо лізингоодержувач не сплатив частково або повністю лізингові платежі більше 30 календарних днів та в інших випадках, передбачених цим договором (пункт 3.1.2 договорів).
Пунктом 3.1.6 договорів передбачено право лізингодавця в односторонньому порядку відмовитися від договору (достроково припинити його дію) та вимагати повернення простроченої заборгованості і предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 календарних днів та в інших випадках, передбачених цим договором.
Згідно з пунктом 3.4.4 договорів за несплату частково або повністю лізингових платежів протягом 30 календарних днів або з інших підстав, передбачених цим договором, протягом 15 календарних днів з моменту надсилання вимоги лізингодавця, надіслану згідно з пунктом 9.4 договору (якщо інше не передбачено договором), лізингоодержувач зобов`язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу разом з технічною документацією, одержаною від постачальника, згідно з актом в технічно справному та комплектному стані. На дату повернення предмета лізингу лізингоодержувач зобов`язаний підписати акт приймання-передачі предмета лізингу та надати товарну та податкову накладні на суму залишкової вартості або на суму експертної оцінки предмета лізингу. У разі відмови повернути предмет лізингу у добровільному порядку лізингоодержувач повинен відшкодувати витрати лізингодавця, пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса, на підставі виставленого лізингодавцем рахунку.
Відповідно до положень пункту 5.5 договорів при порушенні справи про банкрутство предмет лізингу відокремлюється від майна першого, при цьому лізингоодержувач письмово повідомляє лізингодавця про застосування вищезазначених заходів в строк не пізніше 5 календарних днів з дати застосування.
Господарський суду Дніпропетровської області від 08.09.2022 відкрив провадження у справі № 904/2576/22 про банкрутство Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» та увів процедуру розпорядження майном.
Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 17.01.2023 визнав кредиторські вимоги Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» до Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» у загальному розмірі 284846,37 грн з яких:
- 4962,00 грн (І черга) – судовий збір;
- 275214,20 грн (ІV черга), яка складається з 271356,77 грн суми основного боргу і 3857,43 грн 25% річних та інфляційних втрат за невиконання грошових зобов`язань за такими договорами фінансового лізингу: від 30.11.2020 № 4-20-157 ств-фл/430; від 30.11.2020 № 4-20-158 ств-фл/431; від 30.11.2020 № 4-20-159 ств-фл/432; від 26.01.2021 №4-21-4 ств-фл/31.
Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» надіслало Державному підприємству «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» вимогу № 14/984 від 05.12.2023 про повернення предметів лізингу за такими договорами фінансового лізингу: від 30.11.2020 № 4-20-157 ств-фл/430; від 30.11.2020 № 4-20-158 ств-фл/431; від 30.11.2020 № 4-20-159 ств-фл/432; від 26.01.2021 №4-21-4 ств-фл/31.
Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» 26.03.2024 звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про вилучення на його користь у Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» предметів лізингу за такими договорами: від 30.11.2020 № 4-20-157 ств-фл/430; від 30.11.2020 № 4-20-158 ств-фл/431; від 30.11.2020 № 4-20-159 ств-фл/432; від 26.01.2021 №4-21-4 ств-фл/31.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 28.05.2024, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2025, відмовив в задоволенні позову у справі № 904/2576/22 (904/1309/24) про вилучення у Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» предметів договорів лизингу на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг».
Верховний Суд постановою від 15.05.2025 скасував рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2024 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 904/2576/22 (904/1309/24) та направив матеріали справи на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 806 Цивільного кодексу України (у редакції на час спірних правовідносин) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу визначені у Законі України «Про фінансовий лізинг» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у статті 1 якого визначено, що фінансовий лізинг – це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів (частина друга статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг»).
Пунктами 3, 7 частини другої статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.
Матеріалами справи підтверджується і не заперечується сторонами укладення між ними 30.11.2020 і 26.01.2021 чотирьох договорів фінансового лізингу, на підставі яких Державне підприємство «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» (лізингоодержувач) отримав від Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (лізнгодавець) у користування визначену умовами договору сільськогосподарську техніку за встановлену цими правочинами плату (лізингові платежі).
Своєю чергою, лізингодержувач порушив умови вказаних договорів лізингу щодо повної і своєчасної сплати лізингових платежів, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість з їх перерахування лізингодавцеві за період з 28.02.2022 по 07.09.2022 на загальну суму 596566,47 грн, що не заперечується скаржником.
Апеляційний господарський суд зауважує, що прострочення лізингоодержувача зі сплати лізингових платежів сталося до порушення 08.09.2022 стосовно нього справи про банкрутство, що також підтверджується чинною ухвалою Господарського суд Дніпропетровської області від 17.01.2023, якою визнані грошові вимоги Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» до Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» в розмірі 596566,47 грн (ІV черга задоволення вимог кредиторів) у справі № 904/2576/22.
Таким чином, прострочення оплати заборгованості за договорами фінансового лізингу сталося не через введення господарським судом мораторію на задоволення вимог кредиторів лізингоодержувача, а через недобросовісну поведінку останнього, що відповідно до положень частини другої статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в редакції на час укладення договорів лізингу) та умов пунктів 3.1.6 та 3.4.4 укладених сторонами правочинів, оскільки порушення зобов`язання зі сплати лізингових платежів тривало більше 30 календарних днів. 
Крім того, Державне підприємство «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» не повідомило Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» про відкриття 08.09.2022 стосовно лізингоодержувача справи про банкрутство № 904/2576/22, чим порушило умови пункту 5.5 договорів фінансового лізингу, що також надає лізингодавцеві право відмовитися від договорів та вимагати повернення предметів лізингу (пункти 3.1.6 і 3.1.4 договорів). 
Скасовуючи судові рішення у справі № 904/2576/22 (904/1309/24) та передаючи її на новий розгляд, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 15.05.2025, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, дійшов висновку, що запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів лізингоодержувача не перешкоджає поверненню предмета лізингу лізингодавцеві, оскільки введення процедури розпорядження майном та мораторію на задоволення вимог кредиторів не означає зупинення оперативно-господарської діяльності боржника, зокрема і не забороняє виконання визначеного договором та законом обов`язку повернення предмета лізингу, яке боржнику не належить на праві власності, у зв`язку з розірванням/припиненням договору фінансового лізингу.
Апеляційний господарський суд відхиляє посилання скаржника на неврахування місцевим господарським судом під час ухвалення рішення у даній справі висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 15.05.2025 у справі № 904/3472/23 (910/9239/23), оскільки у цій справі Суд досліджував питання стягнення з лізингодавця на користь лізингоодержувача лізингових платежів як частини відшкодування вартості об`єкта лізингу, у зв`язку з розірванням між ними договору фінансового лізингу, водночас предметом позову у справі № 904/2576/22 (904/1309/24) є вилучення у лізингоодержувача предмету лізингу за порушення ним зобов`язань за договором фінансового лізингу, тобто правовідносини у цих справах не є подібними.
Апеляційний господарський суд зауважує, що у даній справі, на відміну від справи № 904/3472/23 (910/9239/23), господарський суд не надає оцінки структурі лізингових платежів, які за своїм змістом не є рівнозначними платі за користування річчю, оскільки предметом доказування у справі № 904/2576/22 (904/1309/24) є наявність або відсутність порушення лізингоодержувачем умов договору фінансового лізингу, як підстави для односторонньої відмови від нього лізинигодавцем і повернення предмету лізингу.
З цих же підстав апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника щодо імовірного подвійного стягнення з лізингоодержувача вартості предметів лізингу, спричиненого визнанням грошових вимог лізингодавця у справі про банкрутство та вилученням предметів лізингу на користь останнього, оскільки розглядаючи грошові вимоги у справі № 904/2576/22, місцевий господарський суд встановлював наявність прострочення зі сплати лізингових платежів, розмір яких визначений умовами договорів фінансового лізингу, і не з`ясовував наявності чи відсутності в їх структурі зокрема таких складових, як суми відшкодування частини вартості об`єкта лізингу та плата за фактичне користування предметом лізингу.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 у справі № 904/2576/22 (904/1309/24) залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 у справі № 904/2576/22 (904/1309/24) залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.05.2026

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя О. ІВАНОВ

Суддя І. КОЩЕЄВ