ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
19.06.2026	Справа № 910/1987/26	
За позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне Партнерство» 
про стягнення 1 296 470, 93 грн
Суддя Я.А.Карабань
Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне Партнерство» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 1 296 470, 93 грн, з яких: 1 250 721, 55 грн основний борг, 30 194, 50 грн інфляційні втрати, 15 554, 88 грн 3% річних.
Позовні вимоги, з посиланням на ст. 546, 625 Цивільного кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №37856467 від 12.12.2018, у частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/1987/26. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
27.03.2026 від представника позивача, на виконання ухвали суду, надійшли письмові пояснення та виписка банку про рух коштів.
Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.
Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 02.03.2026, яка відповідно до повідомлення про доставку електронного листа була отримана відповідачем 03.03.2026 о 13:24 год.
Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Згідно з абз. 2 ч. 6 цієї статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.
За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.
Беручи до уваги наведене вище та відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання) за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є енергетичною компанією, яка здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.11.2018 № 1411.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) № 312 від 14.03.2018 затверджено «Правила роздрібного ринку електричної енергії» (надалі - ПРРЕЕ), які регулюють взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами (п. 1.1.1 ПРРЕЕ).
За умовами п.1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.
Пунктами 2.1.1, 2.1.2 ПРРЕЕ встановлено, що відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи. Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.
Згідно з п.2.1.5 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. За ініціативою однієї із сторін договір споживача про розподіл електричної енергії оформлюється в паперовій формі.
У мережі інтернет на сайті позивача за адресою: https://www.dtek-dem.com.ua розміщено публічну оферту: договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Відповідач є електропостачальником, який отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.05.2023 року № 883.
12.12.2018 між позивачем (надалі - оператор системи розподілу) та відповідачем (надалі - постачальник) було укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (надалі - договір) шляхом надання відповідачем 12.12.2018 підписаної заяви - приєднання (а.с.62), відповідно до п.1.1. якого, він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам електропостачальника, як послуги оператора системи та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634. 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання постачальника до умов цього договору.
Відповідно до п. 2.1. договору, оператор системи надає послуги з розподілу/передачі електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи постачальника згідно з реєстром за ЕІС - кодами споживачів та їх точок вимірювання. Реєстр ведеться оператором системи в електронному вигляді.
Згідно з п. 2.2. договору, постачальник здійснює придбання та оплату послуг з розподілу електричної енергії згідно з умовами глави 3 цього договору за сукупністю споживачів постачальника, які згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) здійснюють оплати послуг з розподілу електричної енергії в складі вартості (ціни) електричної енергії постачальника, та інших послуг оператора системи розподілу згідно з порядком розрахунків, який є додатком 2 до цього договору.
Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна послуг визначається згідно з порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затверджених регулятором.
Розрахунковим періодом для цілей цього договору є календарний місяць (п.3.3. договору).
Відповідно до п. 3.4. - 3.5. договору, оплата (придбання) послуг з розподілу електричної енергії здійснюється постачальником у формі попередньої оплати, у тому числі плановими авансовими платежами. Оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється постачальником на поточний рахунок оператора системи розподілу.
Згідно з п. 4.2. договору, постачальник зобов`язується здійснювати придбання та оплату послуг з розподілу електричної енергії у повному обсязі згідно з умовами глави 3 цього договору за сукупністю споживачів постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) оплату (придбання) послуг з розподілу електричної енергії забезпечує постачальник, та інших платежів, необхідність яких випливає з умов цього договору. 
Пунктом 5.1. договору визначено, що оператор системи має право на отримання від постачальника своєчасної оплати за надання послуг з розподілу електричної енергії споживачам постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) оплату (придбання) послуг з розподілу електричної енергії забезпечує постачальник, оплати послуг з відключення та підключення об`єктів споживачів постачальника та інших послуг, передбачених порядком розрахунків.
Цей договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов цього договору, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання. Договір діє протягом 1 року та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.1 договору).
Додатком № 2 до договору сторони погодили порядок розрахунків.
Відповідно до п. 1 додатку № 2 до договору, постачальник оплачує послугу з розподілу оператору системи, якщо згідно з умовами договору про постачання оплату послуги з розподілу забезпечує постачальник. Вартість послуг оператора системи розподілу за цим договором для постачальника визначається на підставі обсягів електричної енергії і тарифів на розподіл електроенергії оператора системи розподілу на відповідних класах напруги, що затверджені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (надалі - НКРЕКП). На вартість послуг з розподілу електричної енергії нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
Згідно з п. 2. додатку № 2 до договору, оплата послуг з розподілу здійснюється постачальником на розрахунковий рахунок оператора системи.
Пунктом 5.6. додатку № 2 до договору визначено, що постачальник до 25 числа місяця (включно), що передує розрахунковому періоду здійснює попередню оплату вартості послуг з розподілу електричної енергії у розмірі 100% обсягу електроенергії, що підлягає розподілу, розрахованого у відповідності до п.5.1. цього додатку, на поточний рахунок оператора системи розподілу. Датою здійснення оплати за виставленими оператором системи розподілу постачальнику платіжними документами є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок оператора системи розподілу.
Відповідно до п. 5.7. додатку № 2 до договору визначено, що остаточна вартість послуг з розподілу визначається оператором системи на підставі місячних обсягів надання послуги з розподілу постачальнику за класами напруги та відповідними тарифами.
Оплата послуг з розподілу електроенергії здійснюється виключно в грошовій формі на підставі виставлених оператором системи рахунків, крім розрахунків, проведених відповідно до п. 6. даного додатку (п. 5.8. додатку № 2 до договору).
Згідно з п. 5.9. додатку № 2 до договору, остаточний розрахунок за надані послуги постачальник здійснює в розрахунковому місяці на підставі акту наданих послуг, отриманим від оператора системи розподілу до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.
Пунктом 10 додатку № 2 до договору визначено, що за підсумками розрахункового періоду складається та підписується кожною стороною договору акт надання послуги з розподілу електричної енергії та інші необхідні документи.
Відповідно до п. 12 додатку № 2 до договору, оператор системи розподілу до 15 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, надсилає постачальнику електронною поштою з накладанням КЕП, або іншим способом комунікації, який визначений в додатку № 3 даного договору акт надання послуги з розподілу електричної енергії, підписаний зі свого боку. 
Постачальник в триденний термін після отримання акту надання послуги з розподілу електричної енергії зі свого боку підписує його та надсилає оператору системи розподілу примірник електронною поштою з накладанням КЕП, або іншим способом комунікації, який визначений в додатку № 3 даного договору. У випадку не повернення підписаного з боку постачальника акту надання послуги з розподілу електричної енергії протягом трьох календарних днів, з моменту його отримання, даний акт вважається підписаним з боку постачальника (п.13 додатку № 2 до договору).
Додатком № 2а до договору сторони погодили порядок визначення планових місячних обсягів надання послуги з розподілу електричної енергії.
Додатком № 3 до договору сторони погодили інформаційну взаємодію на ринку електричної енергії між оператором системи розподілу та постачальником.
Відповідно до п.1 додатку № 3 до договору, сторони дійшли згоди, що основним способом обміну інформацією та документами, якими сторони обмінюються при виконанні умов даного договору є інформаційні технології, в тому числі веб-сервіс «Особистий кабінет» оператора системи розподілу. У випадку, якщо сторони не здійснюють інформаційний обмін та обмін документами за допомогою веб-сервісу «Особистий кабінет», сторони повинні обмінюватись документами, в електронному вигляді за допомогою електронної пошти, шляхом накладання КЕП.
Додатком № 4 до договору сторони погодили особливості здійснення обмеження, припинення та відновлення постачання електроенергії споживачу за вимогою постачальника.
Матеріали справи не містять жодних доказів направлення будь-якою із сторін письмового повідомлення про розірвання договору у порядку та строки, визначені п. 9.1. договору.
Отже, з урахуванням погоджених сторонами умов договору, а саме відсутності повідомлення про його розірвання за один місяць до закінчення строку дії, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, а відтак є чинним та таким, що діє між сторонами на момент виникнення спірних правовідносин.
Так, на виконання договору, за загальний період з серпня по вересень 2025 року, позивач надав послуги з розподілу електричної енергії, а відповідач прийняв їх на загальну суму 1 252 446, 06 грн, що підтверджується:
- рахунками на оплату: № 255704306897 від 31.08.2025, виданий 07.09.2025, на загальну суму 806 917, 64 грн з ПДВ, №254304483763 від 30.09.2025, виданий 07.10.2025, на загальну суму 445 528, 42 з ПДВ (а.с.10, 12).
- актами надання послуг з розподілу електричної енергії: № 255704306897 за серпень 2025 року на загальну суму 806 917, 64 грн з ПДВ, № 254304483763 за вересень 2025 року на загальну суму 445 528, 42 грн з ПДВ (а.с.10, 12 на звороті).
Вказані акти надання послуг за період з серпня по вересень 2025 року з боку відповідача не підписані.
Позивач направляв на електронну адресу відповідача (info@energo-p.com.ua) зазначені вище акти надання послуг з розподілу електричної енергії, разом із реєстром в розрізі споживачів електричної енергії, що підтверджується роздруківками з електронної пошти позивача від 09.09.2025 та 09.10.2025 (а.с. 60-61).
У свою чергу, у серпні 2025 року, відповідачем було здійснено часткову оплату за надання послуг з розподілу електричної енергії у розмірі 1 724, 51 грн, що підтверджується довідкою позивача про надходження коштів за період з 01.12.2024 по 01.08.2025 (а.с.57-58), а також випискою банку Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (а.с.82), у зв`язку з чим, як зазначає позивач, заборгованість відповідача за загальний період з серпня по вересень 2025 року складає 1 250 721, 55 грн (1 252 446, 06 грн (сума наданих послуг) - 1 724, 51 грн (оплата)). 
14.10.2025 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу за вих. № 41927/3/01/1 від 29.09.2025 про сплату заборгованості за надані послуги в розмірі 1 250 721, 55 грн (а.с. 50), що підтверджується описом вкладення в цінний лист № 0408033356918 та накладною АТ «Укрпошта» від 14.10.2025 № 0408033356918 (а.с. 59).
Відповіді на вказану вимогу матеріали справи не містять.
Спір у даній справі виник з підстав неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг з розподілу електричної енергії за загальний період з серпня по вересень 2025 року, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 1 250 721, 55 грн основного боргу, 15 554, 88 грн 3% річних та 30 194, 50 інфляційних втрат.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).
Згідно з ст. 642 Цивільного кодексу України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Пунктом 4 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (надалі - ПРРЕЕ) встановлено, що договір про надання послуг з розподілу електричної енергії вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві- приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.
Згідно з п.2.1.5 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. За ініціативою однієї із сторін договір споживача про розподіл електричної енергії оформлюється в паперовій формі.
Як встановлено судом, 12.12.2018 між позивачем (надалі - оператор системи розподілу) та відповідачем (надалі - постачальник) було укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (надалі - договір) шляхом надання підписаної відповідачем заяви - приєднання від 12.12.2018 до договору (а.с.62).
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що зазначений правочин за своєю суттю є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України та Закону України «Про ринок електричної енергії».
За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. 
Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем було надано послуги з розподілу електричної енергії за загальний період з серпня по вересень 2025 року в розмірі 1 252 446, 06 грн, а відповідачем їх прийнято, що підтверджується: 
- рахунками на оплату: № 255704306897 від 31.08.2025, виданий 07.09.2025, на загальну суму 806 917, 64 грн з ПДВ, №254304483763 від 30.09.2025, виданий 07.10.2025, на загальну суму 445 528, 42 з ПДВ (а.с.10, 12).
- актами надання послуг з розподілу електричної енергії: № 255704306897 за серпень 2025 року на загальну суму 806 917, 64 грн з ПДВ, № 254304483763 за вересень 2025 року на загальну суму 445 528, 42 грн з ПДВ (а.с.10, 12 на звороті).
Як вже зазначалось судом вище, акти надання послуг за період з серпня по вересень 2025 року з боку відповідача не підписані.
Відповідно до п. 12 додатку № 2 до договору, оператор системи розподілу до 15 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, надсилає постачальнику електронною поштою з накладанням КЕП, або іншим способом комунікації, який визначений в додатку № 3 даного договору акт надання послуги з розподілу електричної енергії, підписаний зі свого боку. 
Як установлено судом вище, позивач направляв на електронну адресу відповідача (info@energo-p.com.ua) зазначені вище акти надання послуг з розподілу електричної енергії, разом із реєстром в розрізі споживачів електричної енергії, що підтверджується роздруківками з електронної пошти позивача від 09.09.2025 та 09.10.2025 (а.с. 60-61).
Умовами п.13 додатку № 2 до договору визначено, що постачальник в триденний термін після отримання акту надання послуги з розподілу електричної енергії зі свого боку підписує його та надсилає оператору системи розподілу примірник електронною поштою з накладанням КЕП, або іншим способом комунікації, який визначений в додатку № 3 даного договору. У випадку не повернення підписаного з боку постачальника акту надання послуги з розподілу електричної енергії протягом трьох календарних днів, з моменту його отримання, даний акт вважається підписаним з боку постачальника.
Отже, акти надання послуг з розподілу електричної енергії: № 255704306897 за серпень 2025 року на загальну суму 806 917, 64 грн з ПДВ, № 254304483763 за вересень 2025 року на загальну суму 445 528, 42 грн з ПДВ у силу приписів п.13 додатку № 2 до договору вважаються такими, що підписані відповідачем без зауважень.
З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача обов`язку оплатити за надані послуги з розподілу електричної енергії за загальний період з серпня по вересень 2025 року у розмірі 1 252 446, 06 грн.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 11.8.1. Кодексу системи розподілу, позивач має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з розподілу електричної енергії.
Згідно з ч. 2 п. 11.8.1. Кодексу системи розподілу, користувач (відповідач) повинен оплатити повну суму виставленого позивачем рахунку не пізніше зазначеної в ньому кінцевої дати.
З огляду на викладене вище та враховуючи п. 5.9. додатку № 2 до договору, суд дійшов висновку, що строк оплати є таким, що настав: за серпень 2025 року - 14.09.2025 та за вересень 2025 року - 14.10.2025 відповідно.
Враховуючи, що строк виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за надані позивачем послуги з розподілу електричної енергії є таким, що настав то у відповідача виникло зобов`язання здійснити оплату в загальному розмірі 1 252 446, 06 грн.
Поряд з цим, як убачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено часткову оплату в розмірі 1 724, 51 грн за надані позивачем послуги у серпні 2025 року, що підтверджується довідкою позивача про надходження коштів за період з 01.12.2024 по 01.08.2025 (а.с.57-58), а також випискою банку Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (а.с.82), у зв`язку з чим заборгованість відповідача за загальний період з серпня по вересень 2025 року складає 1 250 721, 55 грн (1 252 446, 06 грн (сума боргу з урахуванням рахунків на оплату) - 1 724, 51 грн (оплата)). 
Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, у якому визначена його заборгованість.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року в справі № 911/3685/17.
Суд розцінює часткові оплати відповідача, як визнання ним основного боргу.
Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначенням ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії за загальний період з серпня по вересень 2025 року на загальну суму 1 250 721, 55 грн (1 252 446, 06 грн (сума наданих послуг) - 1 724, 51 грн (оплата)) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доказів її погашення, відповідачем не надано та вказана заборгованість не спростована, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Крім цього, за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 15 554, 88 грн за загальний період з 15.09.2025 по 23.02.2026 та 30 194, 50 грн інфляційних втрат за загальний період з вересня 2025 року по січень 2026 року.
Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Суд звертає увагу на те, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.
Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.
Перевіривши розрахунок 3 % річних, наданий позивачем у розмірі 15 554, 88 грн за загальний період з 15.09.2025 по 23.02.2026, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Також перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем у розмірі 30 194, 50 грн інфляційних втрат за загальний період з вересня 2025 року по січень 2026 року, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 1 250 721, 55 грн основного боргу, 15 554, 88 грн 3 % річних та 30 194, 50 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Також у позові позивачем заявлено клопотання про повернення 3 203, 18 грн надмірно сплаченого судового збору.
Розглянувши клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору, суд зазначає таке.
Порядок та правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір».
Частиною 1 статті 4 Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст.4 зазначеного Закону, визначений розмір ставок судового збору, що справляється за подання позовних заяв до господарського суду, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 4 вказаного Закону, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позивачем була заявлена вимога про стягнення заборгованості в загальному розмірі 1 296 470, 93 грн, яка має майновий характер.
Отже, за подання даної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 15 557, 65 грн (1,5 відсотка ціни позову * 0,8 коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору).
Як убачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено за подання позовної заяви судовий збір за платіжною інструкцією № 4411662 від 19.02.2026 у розмірі 18 760, 83 грн, тобто на 3 203, 18 грн більше ніж визначено законом.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Отже, розмір судового збору за подання позовної заяви, складає 15 557, 65 грн (1 296 470, 93 * 1,5% * 0, 8), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи зазначене розмір переплати судового збору, який підлягає поверненню позивачеві за рахунок державного бюджету, складає 3 203, 18 грн (18 760, 83 грн - 15 557, 65 грн), а тому клопотання позивача про повернення вказаної суми судового збору підлягає задоволенню.
Керуючись ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне Партнерство» (02140, місто Київ, вулиця Бориса Гмирі, будинок 9, ідентифікаційний код 37856467) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» (04080, місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, будинок 20, ідентифікаційний код 41946011) 1 250 721 (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч сімсот двадцять одну) грн 55 коп. основного боргу, 15 554 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 88 коп. 3% річних, 30 194 (тридцять тисяч сто дев`яносто чотири) грн 50 коп. інфляційних втрат та 15 557 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн 65 коп. судового збору.
3. Повернути Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські Електромережі» (04080, місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, будинок 20, ідентифікаційний код 41946011) з Державного бюджету України 3 203 (три тисячі двісті три) грн 18 коп. надмірно сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції №4411662 від 19.02.2026, оригінал якої залишається в матеріалах судової справи №910/1987/26.
5. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.
6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань