ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2026  	Справа №607/10919/26 Провадження №1-кп/607/1526/2026	

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №12026216060000077, дані про яке 16 квітня 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Синява Тернопільського (Збаразького) району Тернопільської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченої  ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої  ОСОБА_3 – адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
У невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та обставинах, діючи умисно в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбала порошкоподібну речовину, білого кольору, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он, 2-pyrrolidinovalerophenone), помістивши її до сумки, тим самим почала зберігати психотропну речовину до виявлення працівником поліції.
Надалі, 15.04.2026 близько 17 год. 00 хв. під час обстеження працівником поліції території в с. Великі Гаї Тернопільського району по вул. Дружби, поблизу будинку №29 було виявлено ОСОБА_3 , яка під час перевірки документів повідомила, що зберігає порошкоподібну речовину білого кольору, що містить особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он, 2-pyrrolidinovalerophenone).
В подальшому, 15.04.2026 в період часу з 18 год. 00 хв. по 18 год. 15 хв., в ході проведення огляду місця події в лісосмузі поблизу будинку №29 по вул. Дружби в с. Великі Гаї Тернопільського району, ОСОБА_3 добровільно надала працівникові поліції порошкоподібну речовину білого кольору, що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он, 2-pyrrolidinovalerophenone), загальна маса якого в перерахунку на діючу речовину становить 0,1747 грама.
Згідно зі ст. ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Списку №2, Таблиці №І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он, 2-pyrrolidinovalerophenone) відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.
За таких обставин,  ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена  ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому та підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини його вчинення. Показала, що 15.04.2026 близько 17 год. 00 хв. вона, перебуваючи на території лісосмуги поблизу будинку №29 по вул. Дружби в с. Великі Гаї Тернопільського району, зберігала при собі раніше придбаний нею згорток із психотропною речовиною PVP без мети збуту. В подальшому, її зупинили працівники органу Національної поліції, яким вона під час спілкування добровільно видала вказану порошкоподібну речовину.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої  ОСОБА_3 та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченої, а також стосуються речових доказів та процесуальних витрат. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинувачену  ОСОБА_3 та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченої, а також стосуються речових доказів та процесуальних витрат, суд дійшов висновку, що винуватість  ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах, доведена повністю та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Призначаючи обвинуваченій  ОСОБА_3 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При призначенні покарання обвинуваченій  ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, яке згідно з положеннями ч. 2 ст. 12 КК України, класифікується як кримінальний проступок.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої  ОСОБА_3 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої  ОСОБА_3 , згідно з положеннями ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також при призначенні покарання обвинуваченій  ОСОБА_3 суд враховує особу винної, яка раніше не судима, є особою з інвалідністю ІІ групи, згідно з висновком експерта Тернопільської філії судових експертиз ДУ «ІСП СМ МОЗ України» №306 від 12.05.2026 ОСОБА_3 виявляє ознаки аномалії інтелектуального розвитку у вигляді легкої розумової відсталості, що не сягає рівня хронічного психозу чи недоумства, на час вчинення кримінального правопорушення та проведення вказаної експертизи могла давати звіт своїм діям та керувати ними, застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує.
З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити  ОСОБА_3 покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду на мінімальний строк, визначений для такого виду покарання положеннями ч. 4 ст. 59-1 КК України, з покладенням на обвинувачену передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків.
Підстав для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій  ОСОБА_3 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною частиною статті можуть бути застосовані.
При цьому суд також не знаходить підстав для призначення  ОСОБА_3 за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, інших, передбачених санкцією вказаної частини статті покарань, а саме у виді штрафу, виправних робіт або обмеження волі, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень та не відповідатимуть меті покарання.
На переконання суду, покарання у виді пробаційного нагляду, яке полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, з покладенням на обвинувачену передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, у тому числі у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні заходи забезпечення у вигляді арешту майна та запобіжного заходу не застосовувались.
За змістом статей 369, 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення, в тому числі запобіжних заходів до набрання вироком законної сили, та мотиви його ухвалення.
Враховуючи, що на даний час у цьому кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу обвинуваченій  ОСОБА_3 до набрання даним вироком законної сили. 
Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої  ОСОБА_3 на користь держави.
Долю речового доказу слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України в період пробаційного нагляду покласти на  ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою  ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженої.
Строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки  ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, речовий доказ – порошкоподібну речовину білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,1747 грама, яку згідно з квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №12026216060000077, поміщено у спец-пакування №6725161 – знищити.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з  ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів від 24.04.2026 №СЕ-19/120-26/5215-НЗПРАП в розмірі 2888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 16 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя	ОСОБА_1