ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4814/26 Справа № 216/8771/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ГАЙТКО Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Акуленка В.В., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Лідовська А.А.

сторони:
позивачка -   ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС", 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу позивачки  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чапала Юрій Олександрович, на додаткове рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2026 року, яке ухвалено суддею Гайтко Л.А.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 січня 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" (надалі - ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС"), треті особи: філія Київського обласного державного нотаріального архіву № 1, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року позовну заяву задоволено.
Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грисюк Олени Василівни № 20908 від 19.05.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 25 487,60 грн. на користь ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 968,96 грн.
16.01.2026 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №216/8771/25 та просила суд відшкодувати позивачу ОСОБА_1 за рахунок відповідача ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11000 грн. 
Додатковим рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2026 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чапала Ю.О. про ухвалення додаткового рішення суду у справі №216/8771/25 – задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок.
В апеляційній скарзі позивачка  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чапала Ю.О., просить додаткове рішення суду у справі № 216/8771/25 змінити, шляхом збільшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу з 5000 гривень до 11 000 гривень, що відповідає розміру витрат у заяві про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі № 216/8771/25.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судому першої інстанції при розподілі судових витрат не було враховано правових висновків Верховного Суду, зокрема, наведених у Постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 провадження № 61 13766св24, щодо відсутності у суду права вирішувати питання про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власною ініціативою, без відповідних заперечень іншої сторонни. Аналогічні по своїй суті висновки викладено й у інших постановах Верховного суду, зокрема, від 27 липня 2022 року по справі №686/28627/18, від 17 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19, від 22 листопада 2019 року у справі № 902/347/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12 136гс19).
Наполягає на тому, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено.
Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грисюк Олени Василівни № 20908 від 19.05.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 25 487,60 грн. на користь ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 судові витати в сумі 968,96 грн.
Позивачка ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме відшкодування 11 000 грн. витрат на правничу допомогу.
На підтвердженя розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, суду надано: копію договору №2504.01 від 03.04.2025 про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди №02 від 03.11.2025 до договору №2504.01 від 03.04.2025 про надання правничої допомоги, копію акту №02 передання-прийняття послуг за договором №2504.01 від 03.04.2025 про надання правничої допомоги, який містить детальний опис правничих послуг за договором, їх вартість на загальну суму 11000 грн.
Керуючись нормами статей 133, 137 ЦПК України та враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом, значимості таких дій у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про покладення на відповідача ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" обов`язку з відшкодування позивачці  ОСОБА_2 судових витрат, понесених з надання професійної правничої допомоги, у розмірі 5 000 грн., у зв`язку з чим частково задовольнив заяву про ухвалення додаткового рішення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 виснувала, що у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. 
Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. 
Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Судова практика в даних правовідносинах є сталою та ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2026 року у справі №372/6826/24 визнано недоцільним передача цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновку, викладеного у її ж постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23.
Отже, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Встановлено, що професійну правничу допомогу у суді першої інстанції позивачці ОСОБА_1 надавав адвокат Чапала Юрій Олександрович.
На підтвердженя розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, суду надано: копію договору №2504.01 від 03.04.2025 про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди №02 від 03.11.2025 до договору №2504.01 від 03.04.2025 про надання правничої допомоги, копію акту №02 передання-прийняття послуг за договором №2504.01 від 03.04.2025 про надання правничої допомоги, який містить детальний опис правничих послуг за договором, їх вартість на загальну суму 11000 грн.
Витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у повній мірі не відповідають критеріям розумності, співмірності та справедливості, а тому наявні підстави для зменшення цього розміру.
Так, справа не є складною чи нетиповою, та підготовка позовної заяви не потребувала від кваліфікованого адвоката значного часу та аналізу.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновку суду щодо можливості зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою ОСОБА_1 , у зв`язку з їх не співмірністю, до 5 000,00 грн.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивачки  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чапала Юрій Олександрович, - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: