Справа № 459/1800/26 
Провадження № 1-кп/459/109/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому, Львівської області кримінальне провадження за №12026141150000179 від 14.04.2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого охоронцем ПАТ «ЦЗФ «Червоноградська», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
06 квітня 2020 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку терміном 2 роки;
09 листопада 2021 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст. 186 КК України відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, 17 жовтня 2025 року звільненого після відбуття строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , в лютому 2026 року, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, під час розмови з ОСОБА_6 , зловживаючи його довірою, розуміючи, що такий сприймає його як свого знайомого та довіряє йому, використовуючи довірливі відносини з останнім, попросив надати йому мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка та заздалегідь не маючи наміру повертати його, заволодів належним ОСОБА_6 мобільним телефоном марки «Айфон 13» імеі: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 11 900 гривень, після чого розпорядився вказаним телефоном на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 11 900 гривень.
Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано як заволодіяння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.
30.04.2026 у даному кримінальному провадженні між прокурором Шептицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. 
Сторонами угоди визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки із застосуванням звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням в межах визначеного судом іспитового строку та покладенням на ОСОБА_4 визначених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Угода містить умови щодо наслідків її укладення та затвердження, передбачені статтею 473 КПК України; при укладенні угоди обвинуваченому роз`яснено установлені статтею 476 цього Кодексу наслідки її невиконання.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказав, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вчиненого злочину, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України.
Захисник обвинуваченого не заперечив щодо затвердження угоди про визнання винуватості.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості. 
Потерпілий ОСОБА_6 не з`явився у судове засідання. Подав заяву, якою надав згоду на укладення угоди про визнання винуватостя ОСОБА_4 та підтвердив відсутність претензій майнового характеру до останнього.
Заслухавши у судовому засіданні сторін угоди, які просять її затвердити, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, судом установлено наступне.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно. Дане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Вирішуючи питання про відповідність узгодженого сторонами виду та міри покарання обвинуваченому, судом ураховано: особу винного, його вік, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває. 
Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне перерахування грошових коштів у сумі 2000 гривень на потреби ЗСУ в сукупності є обставинами, що пом`якшують покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. 
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 30.04.2026 між прокурором Шептицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026141150000179 від 14.04.2026 і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлено. 
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів, у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 374, 468, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд –

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.04.2026 у кримінальному провадженні №12026141150000179 від 14.04.2026 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України між прокурором Шептицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.04.2026 покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді від 16.04.2026 – скасувати.
Після вступу вироку в законну силу, речовий доказ – мобільний телефон марки «Айфон 13», блакитного кольору, пам`яттю 128 ГБ, IMEI1 - НОМЕР_1 , IMEI2 - НОМЕР_2 – повернути законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Шептицький міський суд Львівської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1