ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/1802/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі також – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) про:
- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2008 №260 за період часу перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії травми або каліцтва) з 16.07.2025 по 11.08.2025, з 03.10.2025 по 01.11.2025 у зв`язку з отриманням тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2008 №260 за період часу перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії травми або каліцтва) з 16.07.2025 по 11.08.2025, з 03.10.2025 по 01.11.2025 у зв`язку з отриманням тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
В обґрунтування вимог стверджує, що відповідно до положень постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2008 № 260 має право на додаткову винагороду за період часу перебування у відпустці на лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва). Обов`язок забезпечення вказаної виплати, на думку позивача, покладено на відповідача. Водночас відповідач відмовив у проведенні спірної виплати з підстав надання висновку ВЛК, де зазначено поранення, пов`язане з проходженням військової служби. У свою чергу позивач звертає увагу, що командиром ВЧ НОМЕР_3 в порушення норм Закону не видавалась довідка за формою, затвердженою додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, а видана лише 23.10.2025 за вих. № 6316, що у свою чергу підтверджує порушення прав позивача з боку відповідача. З огляду на викладене, просить позовні вимоги задовольнити у спосіб, визначений у прохальній частині позову.
23.02.2026 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідно до довідок військово-лікарської комісії №2025-0715-1021-5610-3 від 15.07.2025 та№ 2025-1002-1401-4859-0 від 02.10.2025, поранення, травма позивача, пов`язані з проходженням військової служби, оскільки командиром військової частини НОМЕР_3 , в яку був відряджений позивач, не було вчасно надано військово-лікарській комісії довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою згідно з додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Міністерством оборони України від 14.08.2008 року № 402. Таким чином, оскільки у довідках військово-лікарської комісії №2025-0715-1021-5610-3 від 15.07.2025 та № 2025-1002-1401-4859-0 від 02.10.2025 вказані поранення та травми позивача були пов`язані з проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини, у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану за періоди перебування у відпустці для лікування після поранення з 16.07.2025-11.08.2025 та з 03.10.2025-01.11.2025. Командування військової частини НОМЕР_1 наголошує, що питання наявності або відсутності певного діагнозу у особи, а також визначення того, чи отримане військовослужбовцем поранення чи травма, пов`язані саме із захистом Батьківщини, належать до дискреційних повноважень військово-лікарської комісії, а не суду. З цього випливає і те, що суд не може і не повинен самостійно змінювати формулювання обставин; встановлених або визначених уповноваженим лікарським органом у медичній документації. Також заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки витрати у сумі 20000,00 гривень не є співмірними зі складністю цієї справи, та не відповідають наданим адвокатом Мусієнком В.О. обсягом послуг у суді, крім того не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та неможливості їх уникнути. 
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач, старший солдат ОСОБА_1 , є чинним військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.03.2025 № 90, з 25.03.2025 позивача відряджено в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для виконання бойових(спеціальних) завдань. У відрядженні позивач перебував у оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_3 та виконував бойові (спеціальні) завдання у складі вказаної військової частини.
28.06.2025 близько 06:30 під час виконання бойового розпорядження по обладнанню ділянки дороги антидроновою сіткою виїзду з м. Покровськ, Донецької області, позивач отримав тяжке поранення.
Зі змісту первинної медичною картою № 2633/4 за формою первинної облікової документації № 001/о видно, що позивачу встановлено діагноз: ВТ (28.06.2025) ВОСП в ділянці лівого колінного суглобу, лівого плеча.
Відповідно до консультаційного висновку № 13709 від 29.06.2025, виданого військовою частиною НОМЕР_4 , старшому солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено діагноз: ВТ (28.06.25) Акубаротравма без пошкодження барабанних перетинок, проникаюче поранення лівого суглоба (28.06.25) з наявністю стороннього тіла та направлено позивача до МКЛ Швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова для подальшого стаціонарного лікування.
З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №13023 від 15.07.2025 видно,що позивач з 29.06.2025 по 15.07.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «МКЛ ШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР з діагнозом: Вибухова травма. (28.06.2025) Акубаротравма без пошкоджень барабанних перетинок. Сліпе проникаюче поранення лівого колінного суглобу з крайовими переломами медіального виростка лівої великогомілкової кістки з наявністю стороннього тіла.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0715-1021-5610-3 від 15.07.2025, поранення ОСОБА_1 , ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи II розкладу хвороб, потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.
З виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 19974 від 22.08.2025 видно, що позивач з 12.08.2025 по 22.08.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КПП «Ніжинська міська лікарня імені Миколи Галицького».
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 25/1/4327 від 15.09.2025, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 11.09.2025 по 19.09.2025 у клінічній лікарні «Феофанія».
З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №25/1/4423 від 29.09.2025 видно, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у клінічній лікарні «Феофанія» з 19.09.2025 по 30.09.2025.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-1002-1401-4859-0 від 02.10.2025, поранення (травма) ОСОБА_1 , ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи II розкладу хвороб, потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на ЗО календарних днів.
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою і згідно з додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Міністерством оборони України від 14.08.2008 № 402, виданою військовою частиною НОМЕР_1 позивачу за вих.№ 6316 від 21.10.2025, відповідно до якої 28 червня 2025 року близько 06:30 під час виконання бойового розпорядження по обладнанню ділянки дороги антидроновою сіткою Покровськ виїзд з міста траса Покровськ-Родинське Донецької області, в результаті влучання ворожого БПЛА був знищений легковий автомобіль, внаслідок чого старший сапер розмінування групи розмінування роти розмінування центру розмінування та ліквідації наслідків старший солдат ОСОБА_1 отримав вибухову травму-акубаротравму без пошкодження барабанних перетинок. Сліпе проникаюче поранення лівого колінного суглобу з крайовими переломами медіального виростка лівої стегнової кістки та медіального виростка лівої великогомілкової кістки з наявністю стороннього тіла. Травма ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-1102-1510-2103-0 від 03.11.2025, поранення, травма ОСОБА_1 , ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до тяжких. Довідка про обставини травми № 6316 від 21.10.2025 року, видана командиром в\ч НОМЕР_1 . На підставі п.81 графи II розкладу хвороб, потребує тривалого лікування протягом 30 календарних днів та відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
31.12.2025 позивач звернувся із рапортом щодо виплати додаткової винагороди за періоди відпустки для лікування після поранення (контузії травми або каліцтва) з 16.07.2025-11.08.2025 та з 03.10.2025-01.11.2025 у зв`язку з отриманням тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, який зареєстровано у військовій частині НОМЕР_1 за вх.№ № 16168 від 31.12.2025.
За результатами розгляду вказаного рапорту, військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь листом від 23.01.2026 за вих.№ 500, в якому роз`яснено положення законодавства та відмовлено у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підстав для виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану за періоди перебування у відпустці для лікування після поранення з 16.07.2025 по 11.08.2025, з 03.10.2025 по 01.11.2025.
Вважаючи свої права порушеним позивач звернувся за їх захистом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно положень статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За змістом частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова №168), пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року.
01.04.2022 до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Так, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, Міністром оборони України телеграмою від 25.03.2022 №248/1298 доведено до відома Першому заступнику, заступникам Міністра оборони України, Державному секретарю Міністерства оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України, начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, командиру військової частини, голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачам видів (родів військ, сил) Збройних Сил України/керівникам структурних-підрозділів апарату Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) військових частин, установ, вимогу про те, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 100000,00 грн або 30000,00 грн здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам військових частин (пункт 5). У період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмір 100000,00 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (пункт 8).
23.06.2022 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
За приписами пункту 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також, включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травма, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн за час цієї відпустки.
Підпунктом 9.4 пункту 9 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, та доповнено Порядок №260 новим розділом "XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".
Так, відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно із пунктом 11 Розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000,00 гривень за час цієї відпустки.
Пунктом 14 Розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Також, згідно п.15 Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується зокрема за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Тобто, на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також час перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
З аналізу норм постанови №168 слідує встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Спірним питанням в межах розгляду даної справи є наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови № 168 за час перебування у відпустці для лікування в період з 16.07.2025 по 11.08.2025 та з 03.10.2025 по 01.11.2025, у зв`язку з отриманим 28.06.2025 пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Слід зазначити, що документально підтверджено, що 28.06.2025 позивач беручи участь у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконуючи бойове розпорядження по обладнанню ділянки дороги антидроновою сіткою виїзду з м. Покровськ Донецької області , отримав тяжке поранення 
Позивач в період з 29.06.2025 по 15.07.2025, з 12.08.2025 по 22.08.2025, з 11.09.2025 по 19.09.2025, з 19.09.2025 по 30.09.2025 проходив лікування через наслідки перенесеного (28.06.2025) поранення, що підтверджується наявною в матеріалах справи виписками медичних установ.
При цьому, за наявними у матеріалах справи доказами (переліченими вище), суд зазначає, що факти перебування позивача за вказаний період на стаціонарному лікуванні відповідачем не заперечується.
Зі змісту довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 21.10.2025 № 6316 складеною за формою, встановленою додатком 5 до Положення № 402, видно, що старший солдат ОСОБА_1 28.06.2025 отримав вибухову травму-акубаротравму без пошкодження барабанних перетинок. Сліпе проникаюче поранення лівого колінного суглобу з крайовими переломами медіального виростка лівої стегнової кістки та медіального виростка лівої великогомілкової кістки з наявністю стороннього тіла, травма ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини.
Згідно довідок військово-лікарської комісії від 15.07.2025 № 2025-0715-1021-5610-3 від 15.07.2025, від 02.10.2025 № 2025-1002-1401-4859-0 та від 03.20.2025 № 2025-1103-1510-2103-0, позивач потребує відпустки після отриманого 28.06.2025 поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.
Зважаючи на наведене, у позивача наявне право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім' ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000,00 грн за час перебування у відпустці для лікування в період з 16.07.2025 по 11.08.2025 та з 03.10.2025 по 01.11.2025, у зв`язку з отриманим 28.06.2025 пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).
Посилання відповідача на те, що у довідках від 15.07.2025 № 2025-0715-1021-5610-3 від 15.07.2025 , від 02.10.2025 № 2025-1002-1401-4859-0 зазначено, що поранення пов`язане з проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини, що виключає підстави для нарахування спірної виплати, суд відхиляє, оскільки несвоєчасне складання довідки про обставини травми (Додаток 5 Положення № 402) військовою частиною не свідчить про відсутність у військовослужбовця права на отримання додаткової винагороди, оскільки обов`язок оформлення документів покладається на командування, а не на військовослужбовця.
Згідно з частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Судовий збір не відшкодовується, оскільки позивач звільнений від його сплати.
Щодо відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, то суд зазначає наступне.
Положеннями пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому згідно з частиною шостою та сьомою статті 132 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою та дев`ятою статті 139 КАС унормовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Також за змістом частини дев`ятої статті 139 КАС при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18 зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд враховує критерії реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У пункті 269 Рішення у вказаній справі зазначено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18 та від 19.12.2019 у справі № 520/1849/19.
Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI зазначено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
За змістом статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;
8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, представником позивача надано: ордер, копію акту про надання правничої допомоги, копія квитанції від 17.02.2026 на суму 20000,00 грн, копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю.
Водночас при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, клопотання про зменшення витрат відповідача.
В цьому аспекті суд зауважує, що справа не визнана судом складною та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, а правовідносини, які є предметом розгляду в межах цієї справи, не свідчать про те, що підготовка сторони позивача до розгляду справи в суді вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.
Враховуючи вищевикладене та факт подання відповідачем клопотання про зменшення витрат позивача на правничу допомогу, суд приходить до переконання, що витрати позивача на допомогу адвоката підлягають зменшенню до 5000,00 грн і що такий розмір відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності. 
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2008 року №260 за період часу перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії травми або каліцтва) з 16.07.2025 по 11.08.2025, з 03,10.2025 по 01.11.2025 у зв`язку з отриманням тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду 100000 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2008 року №260 за період часу перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії травми або каліцтва) з 16.07.2025 по 11.08.2025, з 03.10.2025 по 01.11.2025 у зв`язку з отриманням тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_6 . 
Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2026 року.

Суддя І.І. Соломко