Справа № 201/11958/25
Провадження № 2/201/1085/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року Соборний районний суд
міста Дніпра
у складі: головуючого судді – Федоріщева С.С.,
при секретарі – Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження, -
ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2026 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , у якій позивачка просить визнати незаконним розпорядження голови адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Володимира Федоренка від 02.09.2025 року №1 69-p «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина, ОСОБА_3 » та скасувати його.
В обґрунтування своїх вимог позивачка послалася на те, що 02 червня 2018 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного с ману Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис N480. Від шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , про що Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного тepитopiального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за №302 від 16.07.2019 року. Подружнє життя у них не склалося i рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03.03.2025 року у справі N201/16492/24, шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу їх малолітній син ОСОБА_4 постійно проживає з позивачкою в квартирі за АДРЕСА_1 , яка є її власністю. ОСОБА_2 проживає окремо, та з нього за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.12.2024 у справі №201/16493/24 на користь позивачки стягуються аліменти. 05.08.2025 ОСОБА_2 звернувся до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради із заявою про визначення йому способу участі у вихованні сина ОСОБА_3 , та 28.08.2025 Комісія з питань захисту прав дитини Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради було надано рекомендацію «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина ОСОБА_3 » №200, у якій не враховано побажання позивачки та розпорядок дня дитини. Ця рекомендація навіть не була надана на ознайомлення позивачці та її представнику. Натомість, 04.09.2025 на електронну пошту позивачки найшло оскаржуване Розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради №169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина ОСОБА_3 », з яким позивачка не згодна. 
Також просила постановити окрему ухвалу відносно начальника управління - служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Голик Оксани Іванівни, яка, на думку позивачки, припустилася порушень чинного законодавства. 
13 січня 2026 року до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача з позовом не погодилася, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що відповідач, при видачі оскаржуваного акту діяв у межах своєї компетенції та прийняв об`єктивне виважене рішення щодо участі батька у вихованні дитини з урахуванням інтересів перш за все самої дитини. Крім того, представник відповідача подала клопотання про закриття провадження у справі, пославшись на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Представник позивачки адвокат Бойко Наталія Григорівна, що діє на підставі договору про надання правничої допомоги № 25/04/11 від 11.04.2025, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. При вирішенні спору по суті, просила взяти до уваги доводи позивачки щодо порушення вимог п.73 Порядку провадження Органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, яким передбачено обов`язковий перелік документів, що подається особою до служби у справах дітей у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини одним із батьків, що проживає окремо від дитини. Таким обов`язковим документом є довідка з місця реєстрації (проживання) зазначеної особи. ОСОБА_2 вказана довідка Відповідачу не надавалась. Крім того, спірний розпорядчий документ, не містить конкретики та визначеності, зокрема щодо зазначення адреси перебування дитини з батьком в нічний час (ночівля дитини з батьком), відповідно до встановленого графіку, що грубо порушує не лише право матері володіти інформацією про конкретне місце знаходження своєї дитини в нічний час в період воєнного стану та постійних шахедних та ракетних атака міста Дніпра, а й прямо не відповідає найкращим інтересам малолітнього ОСОБА_4 , зокрема щодо його безпекових умов. Крім того, просила суд взяти до уваги, що ОСОБА_2 до служби у справах дітей, при поданні заяви про встановлення графіку побачень не подано жодного підтверджуючого документа, що він, як військовозобов`язана особа має бронювання, а отже відсутня реальна можливість бути мобілізованим у будь який-момент, в тому числі, в період перебування дитини з батьком. Також, в оскаржуваному розпорядженні, з врахуванням наявності на час розгляду заяви ОСОБА_2 реального спору між ним та його колишньою дружиною, в порушення вимог ст .16-1 Закону України “Про охорону дитинства”, не зазначено про обов`язок батька повідомляти матір про місце знаходження їх сумісної дитини. Крім того, підтримала клопотання про постановлення окремої ухвали відносно начальника управління - служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Оксани Голик.
Представниця відповідача надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.
Третя особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 02 червня 2018 року між позивачкою та третьою особою по справі ОСОБА_2 було укладено шлюб у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного с ману Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис N480. 
Від шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , про що Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного тepитopiального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за №302 від 16.07.2019 року. 
Подружнє життя у них не склалося i рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03.03.2025 року у справі N201/16492/24, шлюб було розірвано. 
Після розірвання шлюбу їх малолітній син ОСОБА_4 постійно проживає з позивачкою в квартирі за АДРЕСА_1 , яка є її власністю. ОСОБА_2 проживає окремо, та з нього за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.12.2024 у справі №201/16493/24 на користь позивачки стягуються аліменти. 
05.08.2025 ОСОБА_2 звернувся до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради із заявою про визначення йому способу участі у вихованні сина ОСОБА_3 , та 28.08.2025 Комісія з питань захисту прав дитини Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради було надано рекомендацію «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина ОСОБА_3 » №200, у якій, на думку позивачки, не враховано побажання позивачки та розпорядок дня дитини. Ця рекомендація, за твердженням позивачки, навіть не була надана на ознайомлення їй особисто, та її представнику. Натомість, 04.09.2025 на електронну пошту позивачки найшло оскаржуване Розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради №169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина ОСОБА_3 », з яким позивачка не згодна.
Надаючи оцінку доводам сторін та аналізуючи надані докази, суд, у першу чергу, звертає увагу на те, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. 
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. 
Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (статті 158 СК України).
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина друга статті 159 СК України).
Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що у справі за позовом одного з батьків про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні того з батьків, хто проживає окремо від неї, належними відповідачами є: особа рішення якої стосується (той з батьків, для якого визначено способи участі у вихованні дитини та спілкуванні) та орган опіки та піклування, рішення якого оскаржується.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року в справі № 543/994/17 (провадження № 61-6125св21) зазначено, що: «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
У даній справі, ОСОБА_1 пред`явила позов до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, визначивши процесуальний статус Кияшко Євгена Володимировича як третьої особи без самостійних вимог, та позовних вимог до нього не заявляла, клопотань про залучення до участі у справі останнього як співвідповідача також не заявляла.
Зазначене свідчить про неналежний суб`єктний склад учасників справи та є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 вересня 2021 року у справі №757/39693/20 (провадження №61-13261св21).
Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 , а отже, такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, яка в такій ситуації має бути залучена співвідповідачем, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд може вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
При цьому права, визначені ЦПК України для третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, і відповідача є різними за своїми правовими значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Питання про залучення належних співвідповідачів судом не вирішувалось, оскільки таке клопотання позивачка не заявляла.
У свою чергу, в силу приписів ст.51 ЦПК України, суд не має процесуальних повноважень щодо залучення до участі в справі інших осіб як відповідачів (співвідповідачів) чи заміни неналежного відповідача з власної ініціативи, та позбавлений можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення судового рішення за вимогами, які до таких осіб не заявлялися.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Стосовно клопотання позивачки про постановлення окремої ухвали, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 262 ЦПК України).
Суд звертає увагу, що статтею 262 ЦПК України не встановлено процесуального обов`язку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.
В даному випадку, з огляду на результат розгляду справи та мотиви прийняття даного рішення, підстави для винесення окремої ухвали відносно начальника управління - служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Голик Оксани Іванівни, яка, на думку позивачки, припустилася порушень чинного законодавства, - відсутні.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та враховуючи результат розгляду справи, судові витрати мають бути віднесені на рахунок позивачки. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 48, 51, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 262-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя           Федоріщев С.С.