ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 р. 	Справа № 520/20250/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 (головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі №520/20250/23
за позовом ОСОБА_1 
до  Господарського суду Луганської області , Державної судової адміністрації України  
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст заяви та її обґрунтування.
11.05.2026 Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій він просив суд зобов`язати Господарський суд Луганської області подати у встановлений судом десятиденний строк звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі № 520/20250/23.
В обґрунтування заяви зазначав, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі № 520/20250/23 боржником не виконане і ним не вчиняється жодних дій для його виконання. З долученого листа боржника від 19.03.2026 № 04-48/164/26 слідує, що боржник має намір і в подальшому ухилятись від виконання рішення суду. Зазначаючи про те, що виконання судових рішень у цьому виконавчому провадженні можливо лише за наявності достатнього обсягу бюджетних призначень за програмою 0501150, боржнику посилається на приписи Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 № 845. Разом із тим, рішення суду у цій справі не передбачає стягнення коштів з боржника, а зобов`язують його здійснити перерахунок та виплату належної суддівської винагороди, у зв`язку з чим посилання на вказаний Порядок є необґрунтованим. В рішенні суду чітко передбачено обов`язок боржника здійснити перерахунок та виплати суддівської винагороди, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020). Викладене свідчить про наявність підстав для вжиття судом заходів судового контролю за виконанням боржником рішення суду у цій справі у формі зобов`язання боржника подати звіт про виконання рішення суду.
ІІ. Зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 залишено без задоволення заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 по адміністративній справі №520/8034/25.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Судом першої інстанції встановлено, що матеріали даної справи не містять обґрунтованих доказів, які б вказували, що відповідач вчиняє перешкоди для виконання рішення суду у даній справі з приводу не виконання якого позивач звернувся до суду із заявою в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, до заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду таких доказів також позивачем не надано. Заявником не наведено переконливих аргументів, підтверджених відповідними доказами, щодо того, що у разі невжиття судом процесуальних заходів, передбачених ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення залишиться невиконаним. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати; заяву про зобов`язання подати у встановлений судом десятиденний строк звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі № 520/20250/23 задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що з наявного у матеріалах виконавчого провадження листа боржника від 19.03.2026 № 04-48/164/26 слідує, що боржник має намір і в подальшому ухилятись від виконання рішення суду. Рішення суду у цій справі не передбачає стягнення коштів з боржника, а зобов`язують його здійснити перерахунок та виплату належної мені суддівської винагороди, у зв`язку з чим є необґрунтованим посилання боржника на Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників , затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 № 845.
Скаржник зауважує, що суд першої інстанції не встановив, що остаточне рішення суду від 20.12.2023 у справі №520/20250/23 досі не виконано відповідачем, що є підставою для вжиття судом заходів судового контролю. Поза увагою суду також залишилась і та обставина, що відкрите 11.03.2026 виконавче провадження також не забезпечило виконання боржником виконання остаточного рішення суду у цій справі.
Вказує, що висновки суду щодо обов`язковості вчинення відповідачем перешкод при виконанні рішення суду як необхідної передумови для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, зроблені ним в оскаржуваній ухвалі, суперечать приписам процесуального закону.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
04.06.2026 судом отримано відзив Господарського суду Луганської області на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність доказів ухилення боржником від виконання рішення суду. Суд неодноразово звертався до Державної судової адміністрації України (ДСА) щодо виділення фінансування для покриття загальної заборгованості за судовими рішеннями у сумі 12475710,26 грн (зокрема й для виплати ОСОБА_1 ). Листом від 30.04.2026 № 11-9495/26 ДСА України повідомила про відмову у виділенні додаткових асигнувань за спеціальною програмою КПКВК 0501150 («Виконання рішень судів на користь суддів...»), оскільки Міністерство фінансів України не підтримало збільшення бюджету через пріоритетність видатків на оборону країни, що свідчить про об`єктивну неможливість здійснення даної виплати. Весь наявний у суду річний обсяг призначень на 2026 рік за цільовою програмою КПКВК 0501150, який становить 28300,00 грн, у повному обсязі спрямовується та виплачується безпосередньо ОСОБА_1 на виконання іншого його судового рішення у справі № 520/20587/25. Суд віддає позивачу 100% свого доступного спеціального фінансового ресурсу. Зобов`язання суду подати звіт не змінить об`єктивну реальність і не пришвидшить виконання, оскільки лежить поза межами компетенції установи-боржника.
Також 04.06.2026 до суду надійшли додаткові пояснення, в яких позивач з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.04.2026 у справі №990/459/21 вказує, що достатнім для встановлення судового контролю є наявність навіть сумніву, що рішення суду було виконане відповідачем аби зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Саме шляхом розгляду звіту суд встановлює чи виконане відповідачем рішення суду. Зауважує, що в абсолютно ідентичній справі №520/34638/23 за його позовом було задоволено судом заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 та частини першої статті 312 КАС України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
Учасники справи повідомлені про перегляд ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до частини четвертої статті 229, частини першої статті 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі №520/20250/23, яке набрало законної сили 20.01.2024, позов задоволено частково
визнано протиправними дії Господарського суду Луганської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по день ухвалення судового рішення у справі за цим позовом (включно) та допомоги на оздоровлення у 2021, 2022, 2023 роках, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн;
зобов`язано Господарський суд Луганської області здійснити перерахунок та виплату, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), належних ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по липень 2023 року (включно) та допомоги на оздоровлення за 2021, 2022, 2023 роки, зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році - 2270,00 грн., у 2022 році - 2481,00 грн., у 2023 році - 2684,00 грн;
у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Листом Господарського суду Луганської області від 30.03.2026 №01-04/187/26 ОСОБА_1 повідомлено, що загальний розмір грошових сум, що підлягають виплаті за судовими рішеннями на користь судді Господарського суду Луганської області ОСОБА_1 станом на 30.03.2026 становить 1 347 658,77 грн, зокрема за рішенням у справі №520/20250/23 – 620 408,19 грн. Загальний розмір бюджетних призначень Господарського суду Луганської області за програмою 0501020 – «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» на 2026 рік становить 76 040 800,00 грн. Загальний розмір бюджетних призначень Господарського суду Луганської області за програмою 0501150 – «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на 2026 рік становить 28 300,00 грн. Загальний розмір бюджетних призначень Господарського суду Луганської області за кодом економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2113 «Суддівська винагорода» на 2026 рік становить 26 474 500,00 грн.
Відповідно до наданої позивачем до суду першої інстанції інформації про виконавче провадження станом на 10.05.2026 встановлено, що 10.03.2026 до державного виконавця надійшов виконавчий лист від 06.02.2024 №520/20250/23, на підставі якого 11.03.2026 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження 80462019.
Також позивач долучав до заяви лист Господарського суду Луганської області від 19.03.2026 №04-48/164/26, адресований Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, зокрема про те, що в затверджених Державною судовою адміністрацією України кошторисах на 2024, 2025, 2026 роки для Господарського суду Луганської області за бюджетною програмою КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» виділялась вкрай недостатня кількість коштів для погашення існуючої заборгованості, так, у 2024 році було виділено 23800,00 грн, у 2025 році – 23400,00 грн, у 2026 році – 28300 грн. Станом на березень 2026 року Господарський суд Луганської області в добровільному порядку виконав 15 судових рішень, винесених на користь суддів, та частково 2 судових рішення, проте 37 судових рішень наразі не виконані. Господарський суд Луганської області згодний в добровільному порядку виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі №520/20250/23, на підставі чого відділом планово-фінансової роботи та матеріально-технічного забезпечення здійснено перерахунок недоотриманої суддівської винагороди, в добровільному порядку було погашено заборгованість у сумі 11 900 (сума заборгованості на березень 2026 року складає 620408,19 грн). Проте, наявність на рахунку Господарського суду Луганської області коштів, передбачених для виконання рішень суду за бюджетною програмою КПКВК 0501150, унеможливлює наразі виконання судового рішення в частині сплати ОСОБА_1 невиплаченої недоотриманої суддівської винагороди у розмірі 620 408,19 грн. Зауважено, що суд здійснює всі нарахування і виплати лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, який затверджує Державна судова адміністрація.
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Згідно з частиною другою та третьою статті 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine) №29439/02 від 26 квітня 2005 року та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine) №1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.
Відповідно до частин другої та четвертої вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Аналіз наведеного вище вказує, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382-382-3 КАС України.
За приписами частини першої-другої, четвертої, п`ятої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
У заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
За письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Згідно зі статтею 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника суб`єкта владних повноважень.
Якщо суб`єктом владних повноважень є колегіальний орган і судовим рішенням такого суб`єкта владних повноважень зобов`язано вчинити певні дії, суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення кожного з членів такого колегіального органу, до чиїх повноважень, завдань чи функцій належить забезпечення виконання такого судового рішення.
Таким чином, КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі №520/20250/23, яке набрало законної сили 20.01.2024, зобов`язано Господарський суд Луганської області здійснити перерахунок та виплату, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), належних ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по липень 2023 року (включно) та допомоги на оздоровлення за 2021, 2022, 2023 роки, зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році - 2270,00 грн., у 2022 році - 2481,00 грн., у 2023 році - 2684,00 грн.
Позивач звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України, в обґрунтування якої зазначив, що Господарський суд Луганської області не виконує рішення суду та не вчиняє жодних дій для його виконання. 
Вирішуючи питання про встановлення судового контролю, суд першої інстанції послався на відсутність обґрунтованих доказів, які б вказували, що відповідач вчиняє перешкоди для виконання рішення суду у даній справі з приводу не виконання якого позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 382 КАС України.
Разом з тим, з оскаржуваної ухвали колегією суддів встановлено, що незважаючи на доводи позивача, викладені в заяві, а також на долучені до неї докази, суд першої інстанції не дослідив та не надав належу оцінку обставинам виконання (невиконання) судового рішення в частині, що стосується нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по липень 2023 року.
Крім того, суд першої інстанції послався на те, що забезпечення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Водночас судова колегія зауважує, що у разі невиконання судового рішення особа, на користь якої ухвалено судове рішення, має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника - суб`єкта владних повноважень, передбачених як законодавством про виконавче провадження, так і КАС України, а законодавець не встановлює залежності звернення до суду із заявою в порядку статті 382 КАС України від того, чи здійснюється примусове виконання рішення суду органами державної виконавчої служби чи ні.
Колегія суддів наголошує на тому, що, дійсно, встановлення судового контролю у цій категорії справ, є правом, а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку статті 382 КАС України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень статті 382 КАС України знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Колегія суддів враховує, що вирішення питання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання рішення у розумінні статті 382 КАС України віднесено до компетенції суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким в даному випадку є Харківський окружний адміністративний суд, тому апеляційний суд позбавлений процесуального права вирішити таку заяву по суті, що зумовлює відмову у задоволенні апеляційної скарги в частині зобов`язання подати звіт.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи те, що виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 по справі №520/20250/23 підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 по справі №520/20250/23 скасувати.
Справу № 520/20250/23 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	В.В. Катунов   І.М. Ральченко