Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.06.2026  	Справа №607/26636/25 Провадження №2/607/2650/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
за участі сторін:
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Беляєвої О.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАзПБ») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 квітня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 52709-04/2025, який підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора. 28 серпня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» укладено договір факторингу № 28082025, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 в сумі 24 960 грн, з яких: 9 500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 760 грн – сума заборгованості за відсотками; 4 750 грн – сума заборгованості за штрафом; 950 грн – сума комісії за видачу кредиту.
Крім того, 08 квітня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 18267-04/2025, який підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора. 28 серпня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» укладено договір факторингу № 28082025, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 в сумі 23 530 грн, з яких: 6 500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 265 грн – сума заборгованості за відсотками; 11 765 грн – сума заборгованості за штрафом.
Також, 07 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та відповідачем укладено кредитний договір № 2644509, який підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора. 27 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» укладено договір факторингу № 27082025, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 в сумі 18 150 грн, з яких: 5 000 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 1 250 грн – сума заборгованості за комісією за надання кредиту; 4 900 грн – сума заборгованості за комісією за обслуговування кредиту;
7 000 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору з підстав, наведених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за цими договорами.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Від представника відповідача – адвоката Беляєвої Олени Михайлівни – надійшов відзив на позовну заяву, в якому висловлено прохання у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості: 1) за кредитним договором № 52709-04/2025 від 23 квітня 2025 року у частині штрафу та комісії у розмірі 5 700 грн; 2) за кредитним договором № 18267-04/2025 від 08 квітня 2025 року в частині штрафу у розмірі 11 765 грн; 3) за кредитним договором № 2644509
від 07 травня 2025 року у частині комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту та штрафу у розмірі 13 150 грн – відмовити, посилаючись на те, що вказані нарахування суперечать Закону України «Про споживче кредитування».
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій висловлено прохання задовольнити позов у повному обсязі.
Після надходження відповіді на відзив від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких підтримано позицію сторони відповідача. 
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня
2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача – ТОВ «ФК «ЄАзПБ» – у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа, однак у позовній заяві та у клопотаннях висловив прохання здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Беляєва О.М. – в судовому засіданні просила позов задовольнити частково у межах основного зобовязання та відсотків, а у решті вимог відмовити.
Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
23 квітня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 52709-04/2025, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором «Y199» (а.с. 8 – 12). 
Згідно з пунктами 1.1. – 1.6. Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 9 500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Тип кредиту: кредит. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 23 квітня 2025 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити відповідно до графіку платежів. Дата погашення кредиту 20 серпня 2025 року. Денна процентна ставка складає: (11 210/9 500)/120*100%=0,98 % та застосовується у межах строку кредитування. Клієнт має право до 22 травня 2025 року сплатити перший платіж, відповідно до графіку платежу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
У додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 52709-04/2025
від 23 квітня 2025 року, який є невід`ємною частиною договору, вказаний графік платежів, загальна вартість кредиту складає 20 710 грн, з яких: 9 500 грн – сума кредиту, 10 260 грн – проценти за користування кредитом (а.с. 12 зворотна сторона, 13).
Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий, який також підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W217», в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 20 серпня 2025 року (а.с. 14, 15).
Як вказано у листі «iPay» вих. № 3426_251015151907 від 15 жовтня 2025 року адресованого ТОВ «Стар Файненс Груп», між ними укладено договір на переказ коштів
№ ФК-П-2022/02-3 від 22 лютого 2022 року. Було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Стар Файненс Груп»: 23 квітня 2025 року о 23:30:03 на суму 9 500 грн, маска картки
№ НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 720300831, призначення платежу: Зарахування 9 500 грн на карту № НОМЕР_1 (а.с. 16).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором у ОСОБА_1 наявна заборгованість за період з 23 квітня 2025 року по 28 серпня 2025 року, з яких: 9 500 грн – заборгованість за основним зобов`язанням, 9 760 грн – відсотки, 950 грн – комісія, 4 750 грн – штрафи. 25 червня 2025 року останньою було здійснено платіж на погашення заборгованості у сумі 500 грн, які зараховані: 500 грн – оплата по відсоткам (а.с. 17).
08 квітня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 18267-04/2025, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором «Y964» (а.с. 19 – 23). 
Згідно з пунктами 1.1. – 1.6. Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6 500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Тип кредиту: кредит. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 08 квітня 2025 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити відповідно до графіку платежів. Дата погашення кредиту 05 серпня 2025 року. Денна процентна ставка складає: (7 670/6 500)/120*100 %=0,98 % та застосовується у межах строку кредитування. Клієнт має право до 07 травня 2025 року сплатити перший платіж, відповідно до графіку платежу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
У додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 18267-04/2025
від 08 квітня 2025 року, який є невід`ємною частиною договору, вказаний графік платежів, загальна вартість кредиту складає 14 170 грн, з яких: 6 500 грн – сума кредиту, 7 020 грн – проценти за користування кредитом (а.с. 23 зворотна сторона, 24).
Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий, який також підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W682», в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 05 серпня 2025 року (а.с. 25, 26).
Як вказано у листі «iPay» вих. №3426_251015151907 від 15 жовтня 2025 року адресованого ТОВ «Стар Файненс Груп», між ними укладено договір на переказ коштів № ФК-П-2022/02-3 від 22 лютого 2022 року. Було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Стар Файненс Груп»:
08 квітня 2025 року о 16:10:06 на суму 6 500 грн, маска картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 705044411, призначення платежу: Зарахування 6 500 грн на карту № НОМЕР_1 (а.с. 27).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором у ОСОБА_1 наявна заборгованість за період з 08 квітня 2025 року по 28 серпня 2025 року, з яких: 6 500 грн – заборгованість за основним зобов`язанням, 5 265 грн – прострочені відсотки, 11 765 грн – штрафи. 07 травня
2025 року останньою було здійснено платіж на погашення заборгованості у сумі 2 405 грн, які зараховані: 1 750 грн – оплата за відсотками; 650 грн – оплата за комісією (а.с. 28).
28 серпня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» укладено договір факторингу № 28082025 (а.с. 30, 31).
Згідно з пунктом 1.1. договору факторингу № 28082025, за цим Договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до пункту 1.2. договору факторингу № 28082025 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно додатку № 2 після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28082025
від 28 серпня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю боржників: 6 712. Загальна сума заборгованості: 60 637 480,18 грн (а.с. 32).
Витягами з реєстру боржників до договору факторингу: 1) під номером 1388 передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 52709-04/2025 від 23 квітня 2025 року у розмірі 24 960 грн (а.с. 34); 2) під номером 1387 передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 18267-04/2025 від 08 квітня 2025 року у розмірі 23 530 грн (а.с. 35).
Згідно з платіжною інструкцією № 23162 від 29 серпня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАзПБ» перерахувало ТОВ «Стар Файненс Груп» кошти у сумі 4 477 294,16 грн. Призначення платежу: плата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 28082025 від 28 серпня
2025 року (а.с. 33).
07 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» з анкетою-заявою на кредит № 2644509 (а.с. 50).
07 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 2644509, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором «855389» (а.с.39 – 44). 
Згідно з пунктами 1.1. – 1.6. Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 07 травня 2025 року. Дата повернення кредиту 17 квітня
2026 року. Денна процентна ставка складає: (16 650/5 000)/345*100%=0,97 %. Комісія за надання кредиту 1 250 грн. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
У додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 2644509 від 07 травня 2025 року, який є невід`ємною частиною договору, вказаний графік платежів, загальна вартість кредиту складає 21 650 грн, з яких: 5 000 грн – сума кредиту, 15 400 грн – за обслуговування кредитної заборгованості, 1 250 грн – комісія (а.с. 45).
Також, у додатку №2 до цього договору заява на отримання кредиту № 2644509 від 07 травня 2025 року, вказана інформація про позикодавця та умови кредиту (а.с. 46).
Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий (стандартизована форма), який також підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «924379», в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною протягом двох днів з дати надання інформації (а.с. 47, 48).
Як вказано у платіжному дорученні № 42849074 від 07 травня 2025 року ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» перерахувало ОСОБА_1 кошти у розмірі 5 000 грн на картку
№ НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно договору 2644509 (а.с. 51).
Також долучено відомість про щоденні нарахування та погашення ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» за період з 07 травня 2025 року по 27 серпня 2025 року (а.с. 53).
27 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» укладено договір факторингу № 27082025 (а.с. 55, 56).
Згідно з пунктом 1.1. договору факторингу № 27082025, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до пункту 1.2. договору факторингу № 27082025 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно з додатком № 2 після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27082025 від 27 серпня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю боржників: 2 361. Загальна сума заборгованості: 34 042 557,24 грн (а.с. 57).
За витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 27082025: під номером 467 передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2644509 від 07 травня
2025 року у розмірі 18 150 грн (а.с. 59).
Згідно з платіжною інструкцією № 98 від 29 серпня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАзПБ» перерахувало ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» кошти у сумі 3 037 420,72 грн. Призначення платежу: оплата згідно договору факторингу № 27082025 від 27 серпня 2025 року (а.с. 58).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України; далі –
ЦК України).
Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України).
За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга).
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах
(у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (абзац перший). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
У статті 639 ЦК України вказано: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга).
Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів унормовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (далі – Закон №851).
Відповідно до статті 5 Закону № 851 електронний документ – інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша); електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (частина третя); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (частина четверта).
Згідно з частиною другою статті 14 Закону № 851 використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII (далі – Закон № 675).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 675 електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6).
Порядок укладення електронних договорів регулюється статтею 11 Закону № 675. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 11 Закону № 675).
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону № 675).
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За частиною дванадцятою статті 11 Закону № 675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 675 якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наявні в матеріалах справи докази, досліджені судом у судовому засіданні, дають підстави для висновку про дотримання всіх встановлених законодавством вимог при укладенні договорів між первісними кредиторами та відповідачем у електронній формі, пропозиція (оферта) укласти електронний договір та її прийняття (акцепт) здійснені з дотриманням вимог статей 11 та 12 Закону № 675, що не дає підстав для сумніву в існуванні вільного волевиявлення сторін на укладення відповідних правочинів.
2.2. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша).
У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)»
(абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня 2022 року
№ 6-р(II)/2022).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що при укладенні договорів було дотримано їх письмової форми з погодженням усіх істотних умов, а отже, між сторонами договорів виникли відповідні зобов`язання. 
2.3. Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи – ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Незалежні фінанси»).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивач надав суду необхідні докази, які підтверджують доведення до відома відповідача основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача кредиту ОСОБА_1 , інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту, іншу необхідну інформацію, що зазначена у Договорах, паспортах споживчого кредиту, які підписані відповідачем з дотриманням вимог законів № 851 та № 675.
Тож надані позивачем докази, наявні в матеріалах справи та досліджені судом, свідчать про досягнення сторонами відповідних договорів згоди щодо істотних умов цих правочинів, як того вимагають положення статті 638 ЦК України, та їх підписання відповідачем. Водночас, відповідач зазначені обставини жодним чином не спростовувала; будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів та користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, до суду не надала. У відзиві відповідач лише зазначила, що не погоджується з нарахованими штрафами та комісіями.
2.4. У частині розв`язання спору щодо вимоги про стягнення штрафу суд вважає за необхідне зазначити нижченаведене.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша); штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (абзац перший частини третьої).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України
від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Воєнний стан в Україні з 24 лютого 2022 року перманентно продовжується відповідними нормативними актами й триває по цей час. 
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі (пункт 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 902/417/18).
Компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року, справа № 706/68/23).
Верховний Суд також зазначив, що згідно із Законом України від 15 березня 2022 року
№ 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі – Закон № 2120-ІХ), що набрав чинності 17 березня 2022 року, «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, за змістом якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Закон № 2120-ІХ виключив можливість нарахування сум за статтею 625 ЦК України з 24 лютого 2022 року (постанова Верховного Суду 25 вересня 2024 року, справа № 206/2984/23). 
Ураховуючи наведене, на думку суду, на правочини укладені між первісними кредиторами і відповідачем розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення»
ЦК України.
Умовами кожного із кредитних договорів передбачено, що у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, нараховується неустойка у вигляді штрафу в розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості – на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України.
Первісним кредитором нараховано штрафи у розмірі 4 750 грн, 11 765 грн та 7 000 грн, що суперечить наведеним положенням ЦК України.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафів в розмірі:
4 750 грн за кредитним договором № 52709-04/2025 від 23 квітня 2025 року, 2) 11 765 грн за кредитним договором № 18267-04/2025 від 08 квітня 2025 року, 3) 7 000 грн за кредитним договором № 2644509 від 07 травня 2025 року, є необґрунтованими.
2.5. Позивачем заявлено вимогу про стягнення комісії за договорами, стосовно цього суд вважає за необхідне зазначити таке.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування»
від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII (далі – Закон № 1734). У зв`язку з набранням чинності Законом № 1734 текст статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня
1991 року № 1023-XII було викладено в новій редакції, за якою цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону № 1734. Водночас приписи частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»
від 12 травня 1991 року № 1023-XII залишилися незмінними. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 1734 загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 8 Закону № 1734 до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Тож наведені приписи норм Закону № 1734 не позбавляють кредитодавця права встановлювати у кредитних договорах комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. 
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону № 1734 умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними; договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року (справа № 204/224/21) сформульовано висновок, відповідно до якого якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону № 1734. 
Суду не надано доказів того, які саме додаткові чи супутні послуги фактично надавалися позичальнику, за які були встановлені відповідні комісії, а тому вимога позивача щодо стягнення комісії за кредитними договорами за їх обслуговування та надання кредиту в розмірі: 950 грн за кредитним договором № 52709-04/2025 від 23 квітня 2025 року, 1 250 грн – сума заборгованості за комісією за надання кредиту; 4 900 грн – сума заборгованості за комісією за обслуговування кредиту за кредитним договором № 2644509 від 07 травня 2025 року не узгоджується з наведеними вище приписами законодавства. 
2.6. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Як було зазначено, 28 серпня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» укладено договір факторингу № 28082025. Витягами з реєстру боржників до договору факторингу№ 28082025: 1) під номером 1388 передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 52709-04/2025 від 23 квітня 2025 року у розмірі 24 960 грн, з яких:
9 500 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 9 760 грн – заборгованість за відсотками; 4 750 грн – заборгованість за штрафом; 950 грн – сума комісії за видачу кредиту; 2) під номером 1387 передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 18267-04/2025
від 08 квітня 2025 року у розмірі 23 530 грн, з яких: 6 500 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 5 265 грн – заборгованість за відсотками; 11 765 грн – заборгованість за штрафом.
27 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» укладено договір факторингу № 27082025. За витягом з реєстру боржників до договору факторингу: під номером 467 передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2644509
від 07 травня 2025 року у розмірі 18 150 грн, з яких: 5 000 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 4 900 грн – заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 1 250 грн – сума комісії за видачу кредиту; 7 000 грн – заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). 
Відповідно до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду
від 04 червня 2020 року (справа № 910/1755/19), у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
У постанові від 18 жовтня 2023 року (справа № 905/306/17) Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року (справа № 753/20537/18), від 21 липня
2021 року (справа № 334/6972/17), від 27 вересня 2021 року (справа № 5026/886/2012).
Отже, необхідно констатувати, що ТОВ «ФК «ЄАзПБ» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
2.7. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі є достатні докази для того, щоб вважати позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАзПБ» у частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 52709-04/2025 у розмірі 19 260,00 грн, кредитним договором № 18267-04/2025 у розмірі 11 765 грн, за кредитним договором № 2644509 у розмірі 5 000 грн обґрунтованими. 
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
3.1. З огляду на вищенаведене, суд констатує, що відповідач свої зобов`язання за договорами не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості загалом є підставовими та підлягають частковому задоволенню. 
Враховуючи наведене вище, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 36 025 грн, яка складається з заборгованості за кредитним договором № 52709-04/2025 від 23 квітня 2025 року у розмірі 19 260 грн (9 500 грн – сума основного боргу, 9 760 грн – сума процентів), за кредитним договором № 18267-04/2025 від 08 квітня 2025 року у розмірі 11 765 грн (6 500 гривень – сума основного боргу, 5 265 гривень – сума процентів), за кредитним договором № 2644509 від 07 травня 2025 року у розмірі 5 000грн. 
3.2. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи той факт, що позов задоволений частково, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 151436 від 05 грудня 2025 року (а.с. 74), з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 636,91 грн (36 025 * 3 028 : 66 640) пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. 
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274,
352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами – задовольнити частково.
2. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 36 025 (тридцять шість тисяч двадцять п`ять) гривень 00 копійок:
а) за кредитним договором № 52709-04/2025 від 23 квітня 2025 року у розмірі
19 260 (дев`ятнадцять тисяч двісті шістдесят) гривень, з яких: 9 500 гривень – сума основного боргу, 9 760 гривень – сума процентів;
б) за кредитним договором № 18267-04/2025 від 08 квітня 2025 року у розмірі
11 765 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень, з яких: 6 500 гривень – сума основного боргу, 5 265 гривень – сума процентів;
в) за кредитним договором № 2644509 від 07 травня 2025 року у розмірі
5 000 (п`ять тисяч) гривень, з яких: 5 000 гривень – сума основного боргу.
3. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
4. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 636 (одна тисяча шістсот тридцять шість) гривень 91 копійку.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
8. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 червня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Головуючий суддя	Т. І. Якімець