Справа № 143/936/25
Провадження № 22-ц/801/869/2026
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року	Справа № 143/936/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідачка (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Голівським Вадимом Валерійовичем, на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 28 січня 2026 року, ухвалене у складі судді Сича С. М. в м. Погребище, дата складення повного судового рішення 30 січня 2026 року, -
встановив:
У вересні 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 68 509,31 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 березня 2020 року між позивачем та відповідачкою підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 60 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Банк свої зобов`язання перед відповідачкою відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, однак, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 68 509,31 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту).
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 28 січня 2026 року позов задоволено:
- стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором надання банківських послуг «Monobank» від 14.03.2020 року у розмірі 68 509 грн. 31 коп;
- стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп.
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що АТ «Універсал Банк» виконало зобов`язання за кредитним договором своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси відповідачці в повному обсязі, натомість ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором, з умовами якого вона погодилася шляхом власноручного підпису в Анкеті-заяві, у якій було вказано, що підписана Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Отримання вказаних документів відповідачкою у мобільному додатку підтверджується її власноручним підписом у Анкеті-заяві.
Із руху коштів по картці № НОМЕР_1 по особовому рахунку НОМЕР_2 за період з 14.03.2020 року по 11.07.2025 року слідує, що відповідачці надавалися кредитні кошти, вона їх використовувала на придбання товарів, послуг, поповнення мобільного зв`язку, переказів на інші банківські картки, періодично поповнювала цей рахунок, тобто активно користувалася кредитними коштами.
Не погодившись з таким рішенням, 27 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Голівського В. В., подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачем не підтверджено, а ні суми боргу, а ні існування договірних кредитних зобов`язань.
У анкеті-заяві сума кредитного ліміту не зазначена, відомості про мобільний додаток, який би визначав суму кредитного ліміту про який йдеться в цій заяві, позивачем до суду не надано.
Суд першої інстанції не врахував, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме додані до позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank та чорну картку monobank розуміла відповідачка, була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи таку анкету-заяву.
Оскільки Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank та чорна картка monobank не підписані відповідачкою, то вони не можуть бути розцінені як складники кредитного договору, в яких урегульовані його істотні умови. Сторона захисту звертає увагу, що роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ залежить від волевиявлення і дій позивача, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено також і постановою Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Матеріали позовної заяви не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідачки, яка картка їй була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Будь-яких доказів користування кредитними коштами, підвищення (збільшення) кредитного ліміту до матеріалів справи позивачем не додано, не надано банківської виписки з рахунку позичальника, або іншого бухгалтерського документу, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком де містяться записи про операції, здійснені протягом дня.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.
По справі встановлено наступне:
- 14.03.2020 року позивачем та відповідачкою підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Відповідачка погодилася, що ця заява разом із Умовами і Правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач просив встановити кредитний ліміт зазначений у мобільному додатку та передбачено, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,2 % на місяць (а.с. 18);
- згідно довідки від 11 липня 2025 року ОСОБА_1 було видано картку Чорна № НОМЕР_1 за особовим рахунком НОМЕР_2 , яка активна до травня 2028 року (а.с.16);
- згідно довідки від 11 липня 2025 року ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 станом на 13.10.2023 року встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 60000 грн. 00 коп. (а.с.17);
- згідно руху коштів по картці № НОМЕР_1 по особовому рахунку НОМЕР_2 за період з 14.03.2020 року по 11.07.2025 року відповідачці надавалися кредитні кошти, вона їх використовувала на придбання товарів, послуг, поповнення мобільного зв`язку, переказів на інші банківські картки, періодично поповнювала цей рахунок.  Кредитний ліміт станом на 11.07.2025 року становить 60 000 грн. 00 коп., заборгованість – 68 509 грн. 31 коп. (а.с.13-15 зворот);
- згідно руху коштів по картці № НОМЕР_1 по особовому рахунку НОМЕР_2 за період з 14.03.2020 року по 09.07.2025 року сума витрат становить 220 902,35 грн, а сума зарахувань – 152 393,04 грн. Кредитний ліміт станом на 09.07.2025 року становить 60 000 грн. 00 коп., заборгованість – 68 509 грн. 31 коп. (а.с.79 – 85 зворот);
- згідно розрахунку заборгованості за Договором станом на 09.07.2025 року загальний залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту становить 68 509 грн. 31 коп. (а.с.6-11);
- згідно пояснень до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника становить 60 000 грн. 00 коп. Відповідно до п.3 Анкети – заяви підписанням договору боржник беззастережно погодився із тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) - 8509 грн. 31 коп., тобто заборгованість складає 68 509 грн. 31 коп. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 60 000 грн. 00 коп. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить 8 509 грн. 31 коп. Овердрафт (мінус) 8 509 грн. 31 коп. в сумі виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі. У зв`язку із тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно менший за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість (а.с.12). 
- на підтвердження позовних вимог АТ «Універсал Банк» надано суду:  умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank (а. с. 19 - 25); паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank (а.с.28 - 30); чорну картку monobank (а.с.26, 27); умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank (а.с.86-145).
Між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Суд першої інстанції належним чином дослідив надані банком докази та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту укладення між сторонами кредитного договору, надання кредитних коштів та наявності заборгованості.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви (а.с. 18). У поданій анкеті-заяві відповідачка підтвердила, що анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також погодилась із тим, що розмір кредитного ліміту зазначається у мобільному додатку. Крім того, відповідачка власноручним підписом підтвердила отримання зазначених документів у мобільному додатку та погодження з їх змістом.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що Умови та правила обслуговування не підписані відповідачкою, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки у самій анкеті-заяві міститься підтвердження відповідачки про ознайомлення та погодження із зазначеними документами.
На виконання умов договору АТ «Універсал Банк» надало відповідачці кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою банку про встановлення кредитного ліміту у розмірі 60 000 грн та випискою про рух коштів по рахунку.
Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості не є належним доказом існування боргу, а позивачем не надано доказів користування кредитними коштами та руху коштів по рахунку, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Так, сам по собі розрахунок заборгованості дійсно не є первинним бухгалтерським документом у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», однак у даній справі позовні вимоги банку підтверджуються не лише розрахунком заборгованості, а й іншими належними та допустимими доказами у їх сукупності.
Зокрема, матеріали справи містять виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_1 за особовим рахунком НОМЕР_2 за період з 14.03.2020 року по 11.07.2025 року та з 14.03.2020 року по 09.07.2025 року, в яких відображено рух коштів за рахунком відповідачки, здійснення нею видаткових операцій, здійснювала розрахунки за товари та послуги, перекази коштів, поповнення мобільного зв`язку, а також частково погашала заборгованість по кредиту.
Отже, твердження сторони захисту про відсутність банківських виписок або інших документів, які підтверджують рух коштів по рахунку, не відповідають фактичним обставинам справи.
Крім того, на підтвердження встановлення відповідачці кредитного ліміту позивачем надано довідку від 11 липня 2025 року, згідно з якою на картку № НОМЕР_1 станом на 13.10.2023 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 60 000 грн. 00 коп.
Відповідно до пункту 3 анкети-заяви, підписаної відповідачкою, остання погодилась із тим, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати або зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.
При цьому фактичне користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується саме виписками по рахунку, які містять інформацію про здійснені операції та розмір використаного кредитного ліміту.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, на цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц постанова від 25 травня 2021 року.
Апеляційний суд вважає за необхідне закцентувати на тому, що відповідачка, заперечуючи проти позову, не надала жодного доказу на спростування доводів та доказів, наданих позивачем, що в силу приписів статей 12, 81 ЦПК України, є її процесуальним обов`язком.
Таким чином, апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту отримання та використання відповідачкою кредитних коштів, а також наявності непогашеної заборгованості, а доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін можливе, якщо суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Голівським В. В., не спростовують ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому апеляційну скаргу відповідачки слід залишити без задоволення, а рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 28 січня 2026 року залишити без змін.
Вирішуючи питання судових витрат, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Голівським В. В., не підлягає задоволенню, понесені нею судові витрати у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді, слід залишити за нею. Доказів понесення судових витрат позивачем в апеляційній інстанції матеріали справи не містять.
З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить 68 509,31 грн., тому судові рішення, ухвалені у цій справі, не підлягають касаційному оскарженню з урахуванням винятків, перелічених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Голівським Вадимом Валерійовичем, залишити без задоволення.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 28 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 08 травня 2026 року 
Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк