Справа № 755/3408/26
Провадження №: 3/755/1757/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" квітня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Федосєєв С.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 23.02.2026 року, близько 10 год., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї бабусі, а саме: погрожував вигнати її з квартири та періодичними сварками, чим спричинив останній душевного болю та психологічних страждань, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, але в протоколі зазначено що свою вину визнає.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. 
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смирнов проти України» від 08.11.2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки. 
Враховуючи викладене, суд не встановив поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративних справ, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, за відсутності останнього. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 
Згідно з ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій (дії або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства. 
Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Стаття 28 Конституції України гарантує кожному право на повагу до його гідності. 
Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №123460 від 23.02.2026 року, рапортом працівника поліції, поясненнями потерпілої, та іншими матеріалами справи.
Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суддею не встановлено. 
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини справи, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення  ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 173-2, 251, 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати  ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави. 
Роз`яснити, що у разі несплати штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, постанова підлягає примусовому виконанню, а сума штрафу буде стягнута у подвійному розмірі. 
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: