Справа № 301/528/26
1-кп/301/169/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" травня 2026 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іршава в Іршавському районному суді Закарпатської області кримінальне провадження №12025078060000217 від 18.11.2025 за обвинуваченням 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки села Грабово Мукачівського району Закарпатської області та мешканки АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, працюючої в ГТ у формі ТзОВ завод « Флекстронікс ТзОВ» на посаді старшого інспектора з контролю якості продукції, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України,-

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченої – ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої – ОСОБА_6 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 17 листопада 2025 року близько 13 год 20 хв, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , у результаті словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, нанесла громадянці ОСОБА_6 правою рукою, зжатою в кулак, один удар у ліву навколоочну область, чим спричинила останній тілесне ушкодження у вигляді синця, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 89/Б від 12.12.2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також, ОСОБА_3 пакетом, з продуктами всередині, нанесла громадянці ОСОБА_6 один удар в область лівої щоки, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синця, перелому кісток верхньої щелепи та стінок приносової пазухи, уламковий перелом виличної кістки зліва з формуванням кісткового дефекту, які відповідно до вказаного висновку відносяться до тілесних ушкоджень середньої степені тяжкості, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день. Крім цього, ОСОБА_3 нанесла ОСОБА_6 в область шиї не менше двох ударів тупими твердими предметами, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синців, які відповідно до вказаного висновку відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також за механізмом удару-тиску від дії тупих предметів з обмеженою діючою поверхнею спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців на верхніх кінцівках: по одному синцю, які відповідно до вказаного висновку відносяться до легких тілесних ушкоджень. 

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, як нанесення потерпілій умисного середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах зазначених в обвинувальному акті визнала повністю, підтвердила обставини вчинення нею правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, при цьому суду пояснила, що потерпіла ОСОБА_6 є її сусідкою, і в них довгий час при зустрічах виникає конфлікт, який провокує потерпіла. 17.11.2025 після 13 години, йдучи додому з магазину з пакетом в якому були продукти і риба в банках для консервування, вона побачила на вулиці сусідку ОСОБА_6 , яка спочатку почала її ображати словесно, а потім намагалась вчинити бійку схвативши за одяг. Після чого, фактично захищаючись, вона вдарила потерпілу кулаком, а потім пакетом з продуктами. Так як в пакеті були банки, тому і були такі наслідки. У скоєному розкаюється, просить у потерпілої вибачення, зазначила, що пропонувала потерпілій матеріальну допомогу, але та відмовилась. Просить суд не застосовувати до неї суворе покарання.

Захисник обвинуваченої- адвокат ОСОБА_5 просить суд при визначенні міри покарання взяти до уваги, що обвинувачена на утриманні має двох малолітніх дітей, вину визнала, щиро кається, просила у потерпілої вибачення, пропонувала потерпілій матеріальну допомогу на лікування на що та відмовилась, після чого, обвинувачена внесла добровільний внесок до Центру спеціального призначення «Омега» НГУ в/ч в сумі 12000 грн, що підтверджується наданою в судовому засіданні платіжною інструкцією 2.527507521.1 від 11.02.2026. 

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні, після роз`яснення їй судом положення ст.349 КПК України, не заперечила проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Підтвердила те, що обвинувачена просила у неї вибачення та пропонувала матеріальну допомогу, на що вона відмовилась. Просила суд застосувати до обвинуваченої реальну міру покарання без звільнення від його відбування. 

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит обвинуваченої, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, допит потерпілої.

Суд, оцінивши докази по справі, вважаючи їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємопов`язаними по справі, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України - нанесення потерпілій умисного середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченої в суду не викликає сумнівів.

Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно вимог ч.1 ст.65 КК України покарання винній особі має бути призначено із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. При цьому, призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності і тяжкість скоєного злочину, який за класифікацією ст.12 КК України є нетяжким злочином. Дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, у лікарів нарколога, психіатра на обліку не перебуває, на утриманні має двох малолітніх дітей – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серія НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 , згідно вимоги про судимість ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувалась. Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд вважає - повне визнання обвинуваченою своєї винуватості, щире каяття. Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обранням покарання обвинуваченій ОСОБА_3 в межах санкції статті, яка передбачає покарання за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України, при цьому, зважаючи на особу обвинуваченої, її відношення до вчиненого, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції її від суспільства та відносно неї можуть бути застосовані положення ст.ст. 79, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349,368,370,371,374,395,615 КПК України, суд , -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.122 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 1 ( один ) рік.

На підставі ст.79 КК України засуджену ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського
районного суду : ОСОБА_1