Дата документу 08.05.2026	Справа № 554/4763/26	
 	Провадження № 3/554/637/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«08» травня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого – судді Сметаніної А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області ДПП (адреса: 38751, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Полтава, громадянина України, працюючого листоношею «Укрпошта», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , 
- за ст. 124 КУпАП, 

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець станції Ледянка, Свободнінського району, Амурської області, рф, громадянина України, пенсіонера, інваліда 2 групи, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , 
- за ст. 124 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2026 серії ЕПР1 №625745, 27 березня 2026 року о 15 годині 10 хвилин, в м.Полтава по вул. Європейська, 160, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки Т3 або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди, також на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, здійснив зіткнення з Т3 «Opel Astra», днз НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п.12.1, 12.3, 11.4 ПДР України. В результаті зіткнення ТЗ отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. 

27 березня 2026 року о 15 годині 10 хвилин, в м.Полтава по вул. Європейська, 160, водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Opel Astra», днз НОМЕР_4 , перед початком перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив зіткнення з Т3 «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України. Внаслідок зіткнення ТЗ отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. 

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом він не згоден, провину не визнає, суду пояснив, що 27.03.2026 року, близько 15 години 10 хвилин, на автомобілі «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 , він рухався по вул. Європейська в м.Полтава, виїхавши на неї з об?їзної дороги, яка веде із с. Щербані. Він рухався по крайній лівій смузі в напрямку с. Розсошенці. Помітив, як автомобіль «Opel Astra», днз НОМЕР_4 почав здійснювати маневр вліво. Щоб уникнути ДТП він почав приймати вліво, бо на зустрічній смузі не було перешкод. Під час маневру автомобіль «Opel Astra», днз НОМЕР_4 вдарив його автомобіль в задню частину автомобіля. Після чого його автомобіль розвернуло в іншу сторону. З місцем зіткнення, яке зазначено на схемі ДТП він не згоден. Вважає, що в ДТП винен саме водій ОСОБА_2 , оскільки він не впевнився в наявності перешкоди у виді його автомобіля на тій смузі для руху, на яку мав намір перестроїтись. 

В судовому засіданні ОСОБА_2 своєї провини не визнав, пояснив, що рухався у напрямку с. Розсошенці. Він мав намір здійснити розворот в місці розриву подвійної суцільної смуги, для чого йому необхідно було перестроїтись у крайній лівий ряд. Він ввімкнув лівий поворот, впевнився, що ніяких перешкод немає, ТЗ «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 взагалі не було, назустріч транспорту також не було, бо горів червоний сигнал на світлофорі. І він почав повертати наліво. Коли він вже виїхав передом на зустрічну смугу, почув сильний удар у ліву передню сторону. Машина, яка рухалась за ним, виїхала через подвійну лінію дорожньої розмітки на зустрічну смугу і вдарила його. Вважає, що в ДТП винен саме ОСОБА_1 . 

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 – адвоката Павлюченко О.О. зазначив, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад ст. 124 КУпАП, оскілки . Просив долучити клопотання про закриття провадження в адміністративній справі та висновок експерта №11 від 21.04.2026, складеного за його зверненням, відповідно до якого в діях водія ОСОБА_2 будь-яких невідповідностей вимогам ПДР, в тому числі і вимогам п.10.1 ПДР, які б знаходились з технічної точки зору в причинному зв?язку з даною пригодою, не вбачається. Вважає, що саме ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР України, що стали наслідком ДТП, оскільки, у разі виявлення перешкоди повинен був зменшити швидкість і зупинити ТЗ або застосувати екстрене гальмування, однак він цього не зробив, а перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 ПДР та виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, що суворо заборонено. 

Суд, вислухавши доводи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Павлюченка О.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, настає, якщо учасниками дорожнього руху були порушені правила дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об?єктів. Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

В п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.205 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушень Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.1.3 ПДР).
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.1.4 ПДР).
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Вирішуючи питання про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень п. 10.1 ПДР України, що мало наслідком спричинення дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного: 

Згідно п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

На підтвердження вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, особою, яка склала відповідний протокол, до справи додано: картку обліку адміністративних правопорушень відносно водія; схему місця ДТП, надані до протоколу письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відеодиск із записами події.

Зі схеми місця ДТП від 27.03.2026 року, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення та без зауважень підписана учасниками даної події вбачається, що остання відображає напрямок руху ТЗ, місце зіткнення, місце розташування ТЗ. Також вбачається, що ТЗ «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 має пошкодження задньої правої частини, а ТЗ Opel Astra», днз BI2539ІІ – передньої лівої частини. Крім того, зі схеми місця ДТП встановлено, що проїзна частина призначена для руху ТЗ у двох напрямках та має по дві смуги для руху в кожному напрямку, які розділені подвійною лінією 1.3 дорожньої розмітки, яка в місці ДТП, напроти буд.№160, має розрив.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Opel Astra», днз НОМЕР_4 , рухався по вул. Європейській від перехрестя з вул. Польською (Комарова) у напрямку с. Розсошенці по правій стороні, мав намір перестроїтись у лівий ряд для повороту на зустрічну смугу, оскільки на цій ділянці дороги є розрив подвійної суцільної смуги. 

Вказане свідчить про те, що в даному випадку водій ОСОБА_2 мав намір змінити напрямок руху, а тому повинен був переконатись, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Доводи адвоката Павлюченко О.О., надані в судовому засіданні про те, що ОСОБА_2 вже перестроївся у лівий ряд для повороту на зустрічну смугу і тільки тоді відчув сильний удар спростовуються письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 , згідно яких, він лише виїхав передом ТЗ на зустрічну смугу, тобто ТЗ «Opel Astra», днз НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , ще не знаходився на лівій смузі.

Крім того, доводи ОСОБА_2 , що під час виконання маневру його ТЗ вже знаходився у лівому ряду спростовується наявними пошкодженнями, які зазначені в схемі місця ДТП, оскільки, у разі перебування ТЗ «Opel Astra», днз BI2539ІІ на лівій смузі і спричинення йому удару ТЗ «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 у вказаного автомобіля мали б місце пошкодження передньої або бокової частини транспортного засобу, а в даному випадку ТЗ «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 має пошкодження задньої правої частини.

У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися (п.10.3 ПДР України), а оскільки, ОСОБА_2 мав намір змінити напрямок руху, тобто перестроїтись в лівий ряд, тому саме він повинен був переконатись, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, але цього не зробив.

Відповідно до висновку експерта №11 від 21.04.2026, за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження, яке проведено на замовлення адвоката Павлюченка О.О., водій ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до п.10.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 зі сторони водія автомобіля «Opel Astra», днз НОМЕР_4 ОСОБА_2 його односторонніми діями не визначалася, а повністю визначалась діями водія автомобіля Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 ОСОБА_1 , по дотриманню ним вимог п.п.10.1, 11.4, 14.6 «е» та п.1.3 розділу 34 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_2 будь-яких невідповідностей вимогам ПДР, в тому числі і вимогам п.10.1 ПДР, які б знаходились з технічної точки зору в причинному зв?язку з даною пригодою, не вбачається. 

Разом з тим, з матеріалів справи не встановлено, що водій ОСОБА_1 починав рух чи мав намір перестроюватись або будь-яким чином змінювати напрямок руху чи здійснювати обгін, він рухався по свій смузі для руху прямо, а зміна ним напрямку руху та пересікання ним подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3 ПДР України з виїздом на зустрічну смугу для руху на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, пов?язано з перестроюванням вліво водія ОСОБА_2 та невиконанням ним вимог п.10.1 ПДР України, а тому висновок експерта в частині необхідності виконання ОСОБА_1 вимог п.10.1, 11.4, 14.6 «е» та п.1.3 розділу 34 ПДР України, не узгоджується з іншими доказами у справі. 

Крім того, суд звертає увагу, що висновок експерта не є обов?язковим і оцінюється судом відповідно до його внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному та об?єктивному розгляді всіх обставин справи. При цьому така оцінка відбувається шляхом аналізу висновку в сукупності з іншими доказами. 

Також, суд наголошує, що автотехнічне дослідження проведення на замовлення однієї із сторін, а саме ОСОБА_2 – адвоката Павлюченка О.О. 

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Opel Astra», днз НОМЕР_4 , перед початком перестроювання та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та здійснив зіткнення з Т3 «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті порушення водієм ОСОБА_2 п.10.1 ПДР України сталась дорожньо-транспортна пригода, а отже наявний причинний зв?язок між порушенням правил дорожнього руху ОСОБА_2 та настанням відповідних наслідків у виді механічних пошкоджень автомобілів та завданням матеріальних збитків.

Вирішуючи питання про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень п.п. 12.1, 13.1, 11.4 ПДР України, що мало наслідком спричинення дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного: 

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Крім того, відповідно до п. 11.4 ПДР України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Суд наголошує що матеріали справи не містять даних щодо швидкості руху ТЗ «Mitsubishi Outlander», днз BI0634IE.

Пояснення водія ОСОБА_1 , які повністю узгоджуються зі схемою місця ДТП від 27.03.2026, підтверджують напрямок руху ТЗ «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який показаний стрілкою ТЗ1 з крайньої лівої смуги у напрямку с.Розсошенці з перетином суцільної подвійної лінії 1.3 дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки зустрічних напрямків, та виїздом на зустрічну смугу розриву лінії 1.3 дорожньої розмітки, що також підтверджується позначеним на зустрічній смузі розташуванням місця зіткнення.

Суд зауважує, що відповідно до розділу 34 ПДР України, дорожня розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири й більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Перетинати дорожню розмітку 1.3 категорично заборонено, ПДР не передбачають випадків, коли таку лінію можна перетинати для обгону чи об?їзду.

Разом з тим, узгоджуються з матеріалами справи пояснення водія ОСОБА_1 в частині того, що він перетнув дорожню розмітку 1.3 ПДР України внаслідок раптового маневру іншого водія ОСОБА_2 , який, порушуючи п. 10.1 ПДР, маючи намір змінити напрямок руху, повертаючи вліво, не переконався в безпечності маневру та відсутності перешкод для цього, чим створив аварійну обстановку, внаслідок чого ОСОБА_1 був змушений змінити напрямок руху та, для уникнення зіткнення ТЗ «Opel Astra», днз НОМЕР_4 перетнути дорожню розмітку 1.3 ПДР та виїхати на призначений для зустрічного руху бік дороги. 

Таким чином, в ході судового розгляду справи не знайшли підтвердження дані протоколу щодо недотримання водієм ОСОБА_1 безпечної швидкості руху або, що ним не була врахована дорожня обстановка, особливості вантажу та стан транспортного засобу, що стало б наслідком зіткнення з ТЗ «Opel Astra», днз НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 .

Суд вважає, що водій ОСОБА_1 не міг передбачити маневрування та перестроювання вліво водія ОСОБА_2 на смугу для руху, по якій рухався його автомобіль, а тому, з урахуванням вимог п.1.4 ПДР України, розраховував на виконання учасником дорожнього руху ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР України.

Доказів того, що зіткнення ТЗ можливо було б уникнути іншими засобами, наприклад екстреним гальмування чи зупинкою ТЗ «Mitsubishi Outlander», днз НОМЕР_3 матеріали справи не містять, а є припущенням іншої сторони.

У висновку автотехнічного дослідження не вказано, що водій ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути ДТП саме шляхом гальмування чи зупинкою ТЗ у своїй смузі.

Крім того, виїзд ОСОБА_1 на зустрічну смугу через подвійну суцільну не створювало ризику лобового зіткнення, оскільки останній повідомив, що зустрічна смуга в той час було вільною від ТЗ, а отже такий маневр був безпечнішим. 

Таким чином, в діях водія ОСОБА_1 суд не вбачає порушень вимог п. 12.1, 12.3, 11.4 ПДР України, а отже відсутній причинний зв?язок між порушеннями ПДР України ОСОБА_1 та настанням відповідних наслідків ДТП у вигляді майнової шкоди. 

Невиконання ОСОБА_1 вимог п.11.4 ПДР України відбулось через раптову зміну напрямку руху водієм ОСОБА_2 , який, виконуючи маневр пороту вліво, не переконався в безпечності маневру та відсутності перешкод для цього, чим створив аварійну обстановку, внаслідок чого ОСОБА_1 був змушений задля уникнення зіткнення ТЗ перетнути подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 ПДР України та виїхати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Таким чином, сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що вина ОСОБА_2 в порушенні вимог п.10.1 ПДР України стало наслідком дорожньо-транспортної пригоди, а отже наявний причинний зв?язок між порушенням правил дорожнього руху ОСОБА_2 та настанням відповідних наслідків у виді механічних пошкоджень автомобілів та завданням матеріальних збитків.

Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 

Таким чином, в діях водія ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП). 

Згідно ст. 33 КУпАП при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника ОСОБА_2 , інші обставини у справі, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у межах санкції статті, у виді штрафу. 

Разом з тим, згідно п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи, про що до суду для огляду були надані відповідні документи, у зв`язку з чим звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягненню з нього не підлягає.

Також, згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст.1, 7, 9, 23, 33, 40-1, 124, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п?ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави (отримувач: ГУК Полтавської області/ 21081300; код ЄДРПОУ: 37959255; Банк отримувача: Казначейство України «ЕАП»;номер рахунок (IBAN): UA048999980313050149000016001; код класифікації доходів бюджету: 21081300). Стягувач - УПП в Полтавській області ДПП (Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в).

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя Шевченківського районного 
суду міста Полтави: Аліна СМЕТАНІНА