Справа № 585/1626/26 
Номер провадження 2/585/1159/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайнний суд Сумської області у складі судді Г.О.Цвєлодуб, за участю секретаря О.І.Салій, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
До Роменського міськрайонного суду Сумської області суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 01.08.2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 3807658, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 9000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 29.10.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ», відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №29/10-2025. 31.10.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС», відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №ДФ-31102025. Згідно Договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025 року та Договору факторингу №ДФ-31102025 від 31.10.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 3807658 від 01.08.2020 року. Таким чином, сума боргу перед новим кредитором - ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 60775,2 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9000 грн.; заборгованість за відсотками становить 51775,2 грн., яку позивач просив стягнути, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Ухвалою суду від 29 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
11 травня 2026 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому провив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставності та необґрунтованості, оскільки позивач не набув право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача, так як кредитор – ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» не має права укладати договори факторингу, оскільки не має відповідної ліцензії, що породжує правові наслідки - недійсність правочину, що прямо встановлена законом (нікчемний правочин). Крім того вказав, що загальна вартість кредиту (що включає тіло кредиту та нарахування відсотків) становить – 13 595 грн. 40 коп. і не може бути в жодному випадку більшою за кредитним договором за № 3807658 від 01.08.2020, відповідач – ОСОБА_1 заперечує проти розрахунку заборгованості, враховуючи те, що даний розрахунок суперечить кредитному договору № 3807658 від 01.08.2020, Додатку 1 до договору про надання кредиту № 3807658 від 01.08.2020, паспорту споживчого кредиту, а отже такий розрахунок не є належним, достовірним та достатнім доказом. Ні від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», ні від ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» Кучма Ю.О. до відкриття судового провадження у справі не отримувала жодних повідомлень, вимог про сплату заборгованості та про наявні договори факторингу. Отримавши відповідні повідомлення про наявність боргових зобов`язань та про наявність договорів факторингу, відповідач реалізувала б своє право на вирішення заборгованості у позасудовому порядку. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп.
20 травня 2026 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просив задовольнити у повному обсязі позові вимоги позивача, оскільки у сенсі положень частин 1, 2 статті 638 ЦК України слід виходити з того, що сторонами договору якими був первісний кредитор та відповідач, станом на 07.12.2020 було досягнуто в належній формі згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі й щодо предмету договору (валюти договору, строку кредитування, повернення кредиту, сплати процентів за користування коштами, надання кредиту для особистих потреб позичальника, черговості погашення заборгованості, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, тощо), умов забезпечення кредиту, прав та обов`язків ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та позичальника тощо. Враховуючи вищевикладене, відповідач мав час на роздуми або перевірку умов перед укладанням кредитного договору та є свідченням того, що був належним чином проінформованою, а умови були прозорими та зрозумілими, включаючи інформацію про процентну ставку, комісії, та інші фінансові аспекти. Деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3807658 від 01.08.2020, сформований ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» , що був долучений до позовної заяви являється безпосереднім доказом, що підтверджує доводи викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13. ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» надало належні та допустимі доказів набуття права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3807658 від 01.08.2020.
20 травня 2026 року до суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення, в яких зазначив, що ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» не мав відповідної правоздатності та дієздатності на укладення договору факторингу, а тому укладені наступні договори факторингу є недійсними, матеріали справи не містять доказів виконання первісним кредитором умов кредитного договору щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківську картку ОСОБА_1 , як і таких, що вказували б на належність зазначеної банківської карти відповідачу, а тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити, задовольнити клопотання про витребування доказів. 
18 червня 2026 року до суду від представника відповідача надійшла заява, в якій просила розгляд справи провести у відсутності відповідача та представника відповідача, відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставності та необґрунтованості, стягнути з ТОВ «Фінансової компанії «СОЛВЕНТІС» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом встановлено, що 01.08.2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 3807658, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 9000 грн., процентні ставки складають: базовий період з 01.08.2020 року по 31.08.2020 року (включно) – 1,70 % за один день користування кредитом, спеціальний період з 01.09.2020 року до 27.02.2021 року (включно) – 3 % за один день користування кредитом.
Також 01.08.2020 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту. 
ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9000 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника, що підтверджується випискою за договором АТ КБ «Приватбанк» від 10.06.2026. 
29.10.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ», відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №29/10-2025. 
31.10.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС», відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №ДФ-31102025. 
Згідно Договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025 року та Договору факторингу №ДФ-31102025 від 31.10.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 3807658 від 01.08.2020 року. 
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 3807658 від 01.08.2020 року станом на 29.10.2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 60775,2 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9000 грн.; заборгованість за відсотками становить 51775,2 грн.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 01.08.2020 року уклали в електронній формі кредитний договір № 3807658, який підписаний сторонами електронним підписом. ОСОБА_1 підписала цей договір одноразовим ідентифікатором PS3807658.
Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Алекскредит» перерахувало грошові кошти в розмірі 9000 грн. на поточний рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується копією листа ТОВ «ФК «Елаєнс» від 02.11.2024, а також наданої на запит суду виписки АТ КБ «Приватбанк» за період 01.08.2020 - 08.08.2020.
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула кредит і не сплатила проценти за користування кредитом.
Отже твердження відповідача про не укладення сторонами зазначеного кредитного договору та неотримання ним грошових коштів є необґрунтованими.
Матеріали справи містять договори факторингу з відповідними додатками, які об`єктивно вказують на те, що ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за цим кредитним договором. Ці договори є дійсними та виконаними.
Посилання відповідача на недоведеність переходу права вимоги за кредитним договором № 3807658 до ТОВ «ФК «Солвентіс» не відповідають фактичним обставинам справи.
За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Солвентіс», як нового кредитора, слід стягнути заборгованість за кредитним договором.
Водночас суд зазначає наступне. 
Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.
ТОВ «Алекскредит» і ОСОБА_1 встановили строк кредитування за кредитним договором 210 днів (до 27.02.2021 року).
Позивачем Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит» щодо продовження узгодженого строку дії договору після 27.02.2021 року і на який термін матеріали справи не містять, позивачем не надано їх суду.
Крім того ці Правила не ОСОБА_2 , а матеріали справи не містять підтвердження, що саме їх розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи кредитний договір. Названі Правила не можуть регулювати спірні правовідносини (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17).
ТОВ «ФК «Солвентіс» просить стягнути з ОСОБА_1 за договором про надання кредиту № 3807658 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.
На день закінчення строку кредитування (27.02.2021 року) розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами склав 47275,20 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 9000,00 грн. та заборгованість за відсотками – 38275,20 грн.).
Отже, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині нарахованих відсотків за період 28.02.2021 по 18.04.2021 у розмірі 13500 грн., слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Солвентіс» задоволено частково, у відповідності до вимог ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2071 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 4667,21 грн., розмір яких суд визначає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 211, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.526, 551, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» (ЄДРПОУ: 43657029, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором № 3807658 від 01.08.2020р. у розмірі 47275 (сорок сім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 20 коп., судовий збір в сумі 2071 (дві тисячі сімдесят одну) грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4667 (чотири тисячі шістсот шістдесят сім) грн. 21 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ