ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
м. Київ
11.06.2026	Справа № 910/4656/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справу №910/4656/26 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, місто Київ, пр.Берестейський, будинок 65; ідентифікаційний код 30115243) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (04070, місто Київ, вул.Ігорівська, будинок 14 літера А; ідентифікаційний код 19350062) про стягнення грошових коштів,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
1. СУТЬ СПОРУ.
1.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач повинен виконати свій обов`язок з виплати страхового відшкодування на користь позивача в порядку суброгації. 
2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
2.1. 31.12.2024 між АТ «СГ «ТАС» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено в електронній формі Договір комплексного страхування №FO-02274262.
2.2. 31.12.2024 між АТ «СГ «ТАС» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено в електронній формі договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № ЕР-226153519). За вказаним договором забезпечений транспортний засіб: HYUNDAI Tucson номерний знак: НОМЕР_1 ; VIN НОМЕР_2 .
2.3. 15.07.2025 ОСОБА_1 звернулась до АТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події, а саме: 14.07.2025 дорожньо-транспортної пригоди по вул. Полтавський Шлях, м. Харків за участі транспортних засобів: Hyosung; державний номерний знак НОМЕР_1 ; VIN НОМЕР_2 та ВАЗ 21124; державний номерний знак НОМЕР_3 .
2.4. 21.07.2025 складено акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) з фотофіксацією: Hyundai Tucson; реєстраційний номер НОМЕР_1 .
2.5. Постановою Новобарського районного суду міста Харкова від 05.08.2025 у справі №639/5329/25 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
2.6. 20.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до АТ «СГ «ТАС» із заявою про страхову виплату.
2.7. АТ «СГ «ТАС» складено Страховий акт №23472/42/925 від 25.08.2025 щодо виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 104 955,09 грн.
2.8. Відповідно до платіжної інструкції №72191 від 27.08.2025 АТ «СГ «ТАС» здійснило перерахунок на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 104 955,09 грн.
3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
3.1 Предметом даного позову є стягнення 104 955,09 грн страхового відшкодування, 3 606,28 грн інфляційних втрат, 854,02 грн 3% річних та 8 586,19 грн пені.
3.2. Юридичними підставами позову є статті 22, 512, 514, 526, 549, 993, 1166, 1187 Цивільного кодексу України та статті 22, 29 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
3.3. Фактичними підставами позову є порушення майнових прав (отримання збитків), в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини страхувальника відповідача.
3.4. Позивач обґрунтовує позов тим, що до нього перейшло право вимоги до відповідача, який відповідає за завдання майнової шкоди його страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-првової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.
4.1. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.
4.2. Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що 
огляд пошкодженого транспортного засобу проведено без участі відповідача (його представника), а отже позивач позбавив відповідача можливості участі у встановлені розміру завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди потерпілому;
з часу ДТП, яка мала місце 14.07.2025 та до теперішнього часу від ПАТ «СГ «ТАС», потерпілого чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування, заява про випалту страхового відшкодування із додатками до ПАТ «СК «Інтер-Поліс» не надходили.
5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
5.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у змішаній формі.
5.2. Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:
- Чи набув позивач право вимоги до винної особи щодо відшкодування збитків?
- Чи підтверджено обставини, пов`язані із завдання майнової шкоди автомобілю, застрахованому позивачем?
- Чи зобов`язаний відповідач здійснити страхову виплату? Якщо так, то в якому розмірі?
- Чи правомірно позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати?
6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь питання, а відповідач протилежне.
7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПРАВО НА ВИМОГУ.
7.1. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
7.2. Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
7.3. Згідно з частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
7.4. Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
7.5. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
7.6. Зазначене корелюється із статтею 108 Закону України «Про страхування»: страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
7.7. З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі, яка зазнала збитків у зв`язку із пошкодженням її майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 14..07.2025, а відповідно до позивача перейшло в межах суми виплати 104 955,09 грн право вимоги до особи, яка відповідальна за заподіяні збитки.
8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО СТРАХОВЕ ВІДШКОДУВАННЯ.
8.1. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
8.2. Відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
8.3. Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
8.4. Новобарським районним судом міста Харкова встановлено та викладено у постанові від 05.08.2025 по справі №639/5329/25 обставини, які мають значення для вирішення спору у справі №910/4656/26, а саме: 14.07.2025 о 17-49 год. в м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 207-А, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21124, д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснив виїзд на призначену для зустрічного руху дорогу, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду та здійснив маневр ліворуч. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, без травмованих.
8.5. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_1 . 
8.6. Отже, в результаті есплутації транспортного засобу ВАЗ 21124 (державний номерний знак НОМЕР_3 ), що є джерелом підвищеної небезпеки, було завдано механічних пошкоджень майну ОСОБА_1 - транспортному засобу HYUNDAI Tucson (державний номерний знак НОМЕР_1 ).
8.7. З Полісу ЕР №223461013 вбачається, що станом на 14.07.2025 цивільно-правова відповідальність власника ВАЗ 21124 (державний номерний знак НОМЕР_3 ) була застрахована ПрАТ «СК «Інтер-Поліс».
8.8. Позивач повідомляє, що звертався до відповідача із Заявою про виплату страхового відшкодування №07498/9225 від 01.10.2025. Також позивач повідомляє, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №05 053 811 207 53, вказана заява вручена відповідачу 13.10.2025, однак відповідач заперечує щодо вказаною обставини.
8.9. Суд зазначає, що рекомендоване повідомлення може підтверджувати вручення особі поштового відправлення, але не підтверджує вміст такого відправлення.
Належним доказом для підтвердження вмісту поштового відправлення є опис вкладення.
8.10. Так, відповідно до пункту 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.
Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
8.11. Отже, позивачем не надано належних доказів направлення та/або вручення відповідачу Заяви про виплату страхового відшкодування №07498/9225 від 01.10.2025.
8.12. Водночас неподання позивачем заяви відповідачу не позбавляє його права на стягнення грошових коштів в порядку суброгації шляхом подання позовної заяви, якщо буде доведено істотні обставини для задоволення такої вимоги.
8.13. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
8.14. Висновки, викладені у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду в межах розгляду справи № 465/4287/15 (постанова від 11 грудня 2019 року).
8.15. Так, Велика Палата Верховного Суду погодилась з указаними висновками, викладеними в її постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), та не вбачала підстав для відступлення від них.
Велика Палата Верховного Суду зазначала, що аналогічні висновки зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц (провадження № 61-15026св18), Касаційний кримінальний суду складі Верховного Суду у постанові від 30 серпня 2018 року у справі № 732/865/16-к, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 643/19957/15-ц (провадження № 61-9436св18).
Висновки, зроблені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 641/8243/14-ц (провадження № 61-10185св18), від 20 лютого 2019 року у справі № 201/8286/16-ц (провадження № 61-4898св18), Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 357/9466/15-к, Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18) у подібних правовідносинах, теж їм не суперечать. Хоч у цих постановах і зазначено про необхідність звернення до страховика із заявою про здійснення страхової виплати у строк, передбачений статтею 35 Закону № 1961-IV, однак обставини вказаних справ свідчать про те, що судом досліджувалися обставини дотримання заявниками саме річного строку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, а не про порядок такого звернення.
8.16. В даному контексті суд повідомляє, що позивач звернувся до суду з позовом в межах річного строку з моменту дорожньо-транспортної пригоди для поновлення порушених майнових прав (як особа, що замінила первісного кредитора в цивільних правовідносинах), яке сталося з вини особи, за яку в межах умов договору та закону несе відповідальність відповідач.
8.17. Суд зазначає, що з 2005 по 2025 був чинний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, а з 1 січня 2025 року був введений в дію Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX. 
8.18. Однак частиною 6 Розділу VI. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX визначено, зокрема:
Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.
На договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що укладені після набрання чинності цим Законом та набирають чинності після введення в дію цього Закону, поширюються вимоги цього Закону.
Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами).
8.19. З полісу EP № 223461013 вбачається, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між власником ВАЗ 21124 (державний номерний знак НОМЕР_5 ) набрав чинності у 2024 році, а тому спірні правовідносини (вимога до відповідача про виплату страхового відшкодування) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).
8.20. Відповідно до пункту 22.1 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
8.21. Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
8.22. Відповідно до частини 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
8.23. Частиною 1 статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
8.24. Сторони не обмеженні в праві надавати докази для підтвердження/спростування обставин, які підлягають встановленню для вирішення спору, а таке встановлення в господарському процесі відбувається з урахуванням вірогідності доказів.
8.25. Доказування розміру збитків внаслідок пошкодження майна не обмежується приписами нормативно-правових актів, зокрема Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
8.26. Суд зазначає, що позивач є суб`єктом страхової діяльності, а тому зацікавлений у здійсненні виплат страхувальнику у розмірі, які об`єктивно відповідають розміру заподіяної шкоди.
8.27. На підставі акту огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) позивачем у системі AUDATEX було здійснено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (HYUNDAI Tucson), яка становить:
вартість робіт - 18 360,00 грн;
загальна сума фарбування - 35 919,41 грн;
запасні частини 158 361,50 грн;
малоцінні деталі - 3 167,23 грн;
загальна сума після вирахування (з урахуванням зменшення на 70% для запасних частин): 104 955,09 грн.
8.28. Суд враховує, що обставина пошкодження транспортного засобу HYUNDAI Tucson внаслідок неправомірних дій страхувальника відповідача під час експлуатації транспортного засобу є встановленою та не оспорюється сторонами, водночас оспорюється розмір збитків, визначений позивачем та відображений в поданих ним доказах.
8.29. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано належними доказами обставину понесення страховиком позивачем збитків у розмірі 104 955,09 грн.
8.30. Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
8.31. Пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
8.32. Розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) визначений із застосуванням програмного забезпечення AUDATEX не включає суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. 
Отже, сума (104 955,09 грн), що відповідає розміру оціненої шкоди, не зменшується на суму податку на додану вартість, оскільки його не включає.
8.33. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимога про виплату страхового відшкодування є обґрунтованою та підлягає задоволенню у розмірі 104 955,09 грн. 
9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ВІДМОВУ У СТЯГНЕННІ ПЕНІ, ІНФЛЯЦІЙНИХ ВТРАТ ТА 3% РІЧНИХ.
9.1. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
9.2. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
9.3. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
9.4. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
9.5. Частинами 1-2 статті 549 ЦК України встановлено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
9.6. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
9.7. Відповідно до частини 36.5 статті 36 ЗУ « 1961-IV» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
9.8. Позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення грошового зобов`язання в період з 14.01.2026 по 22.04.2026.
9.9. Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
9.10. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення саме грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.
9.11. Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання в період з 14.01.2026 по 22.04.2026.
9.12. Судом зроблено висновок про те, що позивачем не доведено обставину направлення та/або вручення відповідачу заяви про виплату страхового відшкодування, а тому відповідач не порушив строки, визначені пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV.
9.13. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими та не підлягають задоволенню
10. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЧАСТКОВЕ ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.
10.1. Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
10.2. Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
10.3. Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
10.4. Відповідно до частини 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
10.5. Частиною 1 статті 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
10.6. Відповідно до частини 1 статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
10.7. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).
10.8. Враховуючи наведене та встановленні обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
11. СУДОВІ ВИТРАТИ.
11.1. Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (04070, місто Київ, вул.Ігорівська, будинок 14 літера А; ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, місто Київ, пр.Берестейський, будинок 65; ідентифікаційний код 30115243) страхове відшкодування у розмірі 104955,09 грн та витрат зі сплати судового збору у розмірі 2368,04 грн.
3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.06.2026

Суддя Ігор Курдельчук