ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 р. 	Справа № 480/7219/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. , Мінаєвої К.В. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 18.05.2026, суддя В.О. Павлічек, по справі № 480/7219/21
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області   
про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2018 з сум грошового забезпечення, відповідно до вимог Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704, яка набрала чинності з 01.03.2018, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством та зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.11.2020 № 52135 та з урахуванням фактично виплачених сум, а також відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":
ст. 4 - що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України,
ст. 49 - відрахування з пенсії провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень за Закону України «Про виконавче провадження»,
ст. 46 - нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати доходів.
ст. 107 Відповідальність. Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків несуть відповідальність згідно із законом.
Суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.
Ст. 113. Держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 200000 на відшкодування завданої йому моральної шкоди.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно довідки №52135 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсії з 01.04.2019. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №52135, з урахуванням раніше виплачених сум. 
В іншій частині позовних вимог - відмовлено. 
Ухвалами Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2021, 09.11.2023, 16.08.2024 відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 повернуто позивачу без розгляду заяву від 30.09.2024.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 повернуто позивачу без розгляду заяву від 17.02.2025.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 задоволено заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №480/7219/21, змінено спосіб і порядок виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №480/7219/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 137647,18 грн.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №480/7219/21.
18.05.2026 до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення, в якій позивач просить:
- відкрити провадження у відповідності до ст. 252 КАС України про прийняття додаткового рішення про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, яку протягом 4 років судом не вирішено та не повернуто через протиправний службовий саботаж, злісне невиконання імперативної процесуальної ухвали судді Шевченко І.Г. від 14.04.2026 та від 21.04.2026, яким змінено порядок виконання на стягнення, за чого порушення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області імперативних вимог чинного законодавства триває у часі;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок його власних бюджетних асигнувань та адміністративно-господарських коштів на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди (упущеної вигоди) нові, раніше не присуджені судом грошові суми, об`єднані в один монолітний масив грошового зобов`язання, у розмірі 3224182,39 грн., який складається з:
- 34101,11 грн. - тіла заборгованості за абсолютно нову, раніше не розглянуту судом позовну вимогу про перерахунок пенсії за неврахований період з 01 березня 2018 по 05 березня 2019 на підставі довідки № 52135;
- 3190081,28 грн. - загальної суми законної пені за частиною 3 статті 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (120 відсотків облікової ставки Національного банку України), нарахованої на всю єдину математичну розрахункову базу невиплачених коштів у розмірі 171 748.29 гривень (куди розрахунково увійшла умисно невиплачена боржником з 2022 сума 137647,18 грн.) за весь період триваючого фінансового саботажу ПФУ (додаток 1);
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок його власних бюджетних асигнувань грошові кошти в розмірі 300000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої тривалим психологічним стражданням, руйнуванням здоров`я та фінансовим катуванням людини похилого віку, ветерана ЗСУ, з боку посадових осіб установи боржника, у повному обсязі відповідно до матеріалів позову від 30.06.2025 (додаток 2);
- зобов`язати Державну казначейську службу України у примусовому порядку у триденний термін усе об`єднане нове грошове зобов`язання за ухвалою від 21.04.2026 та цим додатковим рішенням на загальну суму 3524182,39 грн. стягнути одним платежем з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, відкритих для забезпечення діяльності установи боржника, та беззастережно перерахувати за такими офіційними банківськими реквізитами позивача.
В обґрунтування заяви зазначено, що під час ухвалення прийнятих рішень суддею Воловик С.В. було відмовлено у заявлених вимогах та в прийнятті додаткового рішення всупереч вимогам ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим не було вирішено спору по суті всіх заявлених позовних вимог, зокрема, щодо стягнення суми недоплаченого пенсійного доходу за неврахований період з 01 березня 2018 по 05 березня 2019, не нарахована законна пеня на всю суму боргу та не вирішено питання про стягнення моральної шкоди за тривале знущання над людиною похилого віку. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 відмовлено в ухваленні додаткового рішення.
ОСОБА_1 , не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, але виключно не до Сумського окружного адміністративного суду, який прийняв оскаржувану ухвалу. У зв`язку з доведеними протиправними замовними діями та круговою порукою всього керівного складу Сумського окружного адміністративного суду, визначити підсудність даної справи за іншим окружним адміністративним судом за межами Сумської області. В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилався на те, що суд першої інстанції протягом тривалого часу відмовляється виконувати, відновлюючи конституційні права позивача на належний розмір пенсії. Апелянт також посилався на допущення судом першої інстанції порушень процесуального права, які полягали у відмові у розгляду справи за участі позивача, розгляду справи у спрощеному провадженні, а також у розгляду справи нелегітимним складом суду, оскільки розгляд здійснено не суддею, який ухвалював попередні судові рішення. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі позовні вимоги, які не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Отже, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача (скаржника в адміністративному процесі), наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті заявлених позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.
Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених нормою статті 252 КАС України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.
Водночас додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.
Так, зі змісту заяви ОСОБА_1 від 18.05.2026 встановлено, що необхідність ухвалення додаткового рішення у справі останній обґрунтовує необхідністю вирішення позовних вимог щодо відшкодування завданих матеріальної та моральної шкоди, стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди (упущеної вигоди) нові, раніше не присуджені судом грошові суми у розмірі 3224182,39 грн.
Натомість в рамках даної адміністративної справи ОСОБА_1 були заявлені позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2018 з сум грошового забезпечення, відповідно до вимог Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704, яка набрала чинності з 01.03.2018, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.11.2020 № 52135 та з урахуванням фактично виплачених сум, та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 200000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.
При цьому, ухваливши рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно довідки №52135 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсії з 01.04.2019. 
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №52135, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 200000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не надано доказів спричинення моральної шкоди, не доведено причинних зв`язків між завданою шкодою та конкретними неправомірними діями відповідача, позовні вимоги в зазначеній частині не підлягають задоволенню.
Отже, суд першої інстанції задовольняючи частково адміністративний позов дійшов висновку стосовно визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки та зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок, в іншій частині вимог відмовив у зв`язку із недоведеністю.
Таким чином, дослідивши рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі № 480/7219/21, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції ухвалено рішення стосовно всіх позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 .
В подальшому ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 у справі №480/7219/21 змінено спосіб і порядок виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №480/7219/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь позивача коштів у розмірі 137647,18 грн.
Разом з тим, із заяви про ухвалення додаткового судового рішення встановлено, що позивач фактично ініціює новий спір, оскільки просить ухвалити рішення щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суми заборгованості за період з 01.03.2018 по 05.03.2019, що не було предметом спору у справі №480/7219/21, а також нараховану суму заборгованості та пені, що у загальному розмірі, на думку позивача, становить 3224182,39 грн., та грошові кошти в розмірі 300000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.
З цього приводу, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що встановлення нових обставин, надання їм оцінки та вирішення питань, які не входили до предмету спору у справі №480/7219/21 не допускається шляхом ухвалення додаткового судового рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення у цій справі з огляду на те, що всі позовні вимоги ОСОБА_1 були розглянуті та щодо них ухвалено відповідне судове рішення.
Отже, у даному випадку відсутні обставини визначені у ч. 1 ст. 252 КАС України, наявність яких може стати правовою підставою для прийняття додаткового судового рішення.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи неповноважним складом суду з підстав порушення автоматизованого розподілу справи між суддями, колегія суддів зазначає наступне. 
За правилами ч. 1 ст. 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.
Із матеріалів справи встановлено, що за наслідком надходження позовної заяви ОСОБА_1 до Сумського окружного адміністративного суду, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2021 визначено для розгляду справи головуючого суддю (суддю-доповідача): Воловик С.В. (т. 1 а.с. 49), яким ухвалено рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі № 480/7219/21.
В подальшому, 18.05.2026 до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.05.2026 визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Воловик С.В. (т. 6 а.с. 212).
Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 №2489 відповідно до п. 2.3.41 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено автоматизований розподіл справи № 480/7219/21 (т. 6 а.с. 213).
Обґрунтування здійснення повторного автоматизованого розподілу: звільнення ОСОБА_2 з посади судді Сумського окружного адміністративного суду на підставі Указу Президента України №164/2026 від 24.02.2026 та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 №11-ОС. 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2026, визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Павлічек В.О. (т. 6 а.с. 214).
Підставою проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у вказаному протоколі вказано звільнення суддя з посади.
Відповідно до пунктів 2.3.41 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у разі відсутності раніше визначеного в судовій справі головуючого судді (судді-доповідача) у випадках, передбачених підпунктами 2.3.39.1-2.3.39.19 підпунктом 2.3.39 пункту 2.3 цього Положення, такі судові справи та матеріали підлягають автоматизованому розподілу за правилами, визначеними Засадами використання автоматизованої системи документообігу суду.
Згідно з підпунктами 2.3.41 пункту 2.3 Положення, результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду, що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду.
Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення судом першої інстанції порядку розподілу справи та розгляд заяви неповноважним складом суду, оскільки розподіл заяви було здійснено у порядок і спосіб, визначений законодавством.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо безпідставної відмови судом першої інстанції у розгляді справи за участі позивача, а також розгляді у порядку спрощеного провадження, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Із матеріалів справи встановлено, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 відкрито провадження у справі № 480/7219/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Отже, враховуючи, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі № 480/7219/21 ухвалено за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів зазначає, що вирішення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 480/7219/21 в порядку письмового провадження не є порушенням встановлених процесуальних норм.
При цьому, викладене ОСОБА_1 у заяві про участі у розгляді справи в режимі відеоконференції бажання викласти під час судового засідання свої аргументи, які висловлені, у тому числі в письмових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи у відкритому судовому засіданні.
Крім того, колегія суддів зауважує, що із матеріалів заяви позивача не встановлено обставин, які б потребували розгляду справи у відкритому судовому засіданні із викликом сторін, з огляду на що відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участі позивача є обґрунтованою.
Стосовно доводів щодо недотримання судом першої інстанції при розгляді справи вимог щодо форми адміністративного судочинства, колегія суддів виходить з наступного. 
Так, ч. ч. 2, 3 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Частиною 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справами незначної складності є справи щодо, зокрема, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України справами незначної складності є також інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У свою чергу перелік справ, що підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження передбачений ч. 4 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
При цьому, з огляду на предмет позову, колегія суддів не вбачає підстав, що перешкоджають віднесенню даної справи до справ незначної складності та неможливість її розгляду в порядку спрощеного судочинства.
Посилання апелянта на обчислену ним ціну позову колегія суддів не приймає, оскільки предметом спору є зобов`язання пенсійного органу вчинити дії щодо перерахунку пенсії, відтак позов має немайновий характер, що виключає застосування поняття «ціна позову», а тому розрахунки скаржника є безпідставними.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі, з огляду на що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 по справі № 480/7219/21 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   К.В. Мінаєва   	
Постанова складена в повному обсязі 03.07.26.