Справа № 729/605/26 2/729/672/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2026 р.  Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді – Булиги Н. О.
за участі секретаря судового засідання – Романченко С. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бобровиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1953736 від 20.08.2021 року у загальному розмірі 14324,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 4000,00 грн та простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 10324,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2021 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та відповідачем укладено кредитний договір № 1953736 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, надісланого на номер його мобільного телефону. Підписуючи вказаний договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з його умовами, повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання.
Згідно з умовами кредитного договору, первісний кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строком на 29 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на добу, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кошти та сплатити відсотки у строки та на умовах, визначених договором. Надання кредитних коштів підтверджується відповідними доказами, зокрема інформаційною довідкою про перерахування 20.08.2021 року грошових коштів на банківську картку відповідача.
Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.02.2026 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 14324,00 грн, яка складається з 4000,00 грн. – простроченої заборгованості за тілом кредиту та 10324,00 грн. – простроченої заборгованості за нарахованими відсотками.
Також позивач посилається на те, що право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до нього на підставі договору відступлення права вимоги № 1-01/12/2023 від 01.12.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до відповідача у повному обсязі.
Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 гривень 
Ухвалою від 20.04.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. 
Представник позивача ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає. У встановлений судом строк відзив на позов не подавав.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено, що 20.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1953736 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який укладено в електронній формі шляхом використання електронного підпису позичальника, відтвореного за допомогою одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 4000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах договору, строком на 29 днів, починаючи з 20.08.2021 року по 17.09.2021 (а.с.10-15).
Відповідно до умов кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 1,9 % на добу від суми кредиту.
Згідно з умовами договору, кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на банківську платіжну картку, реквізити якої зазначені позичальником, а саме № НОМЕР_1 .
На підтвердження виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за договором, позивачем надано інформаційну довідку №1903/2026-3, надану ТОВ «Санрайз Фінанс», відповідно до якої 20.08.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у сумі 4 000,00 грн, що свідчить про належне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань (а.с.26).
01.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» укладено договір відступлення права вимоги №1-01/12/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив новому кредитору право грошової вимоги до боржників, визначених у реєстрі боржників (а.с.19-20).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору, до ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1953736 від 20.08.2021 року (а.с.17).
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №1953736, станом на 20.02.2026 року заборгованість відповідача становить 14 324,00 грн, яка складається з: 4 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10 324,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами (а.с.16).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у вказаному розмірі, яка на час розгляду справи не погашена.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстраціїу його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки, платіжний інструмент це персоналізований засіб, пристрій та/або набір процедур, що відповідають вимогам законодавства та погоджені користувачем і надавачем платіжних послуг для надання платіжної інструкції; Держателем такого платіжного інструменту є фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту.
Частини 1 та 2 статті 1077 ЦК України вказують, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1953736 від 20.08.2021 року у розмірі 14 324,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 000,00 грн та заборгованості за відсотками у сумі 10 324,00 грн.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
Таким чином, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
Що стосується стягнення витрат на користь позивача за професійну правничу допомогу, то суд виходить з такого.
Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Пунктом 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст.141 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження понесених судових витрат позивачем до матеріалів справи надано договір про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, укладений між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та представником позивача, додаткову угоду від 20.01.2026 року до вказаного договору, Акт про отримання правової допомоги від 05.05.2026, рахунок від 05.05.2026 та платіжну інструкцію №2704 згідно якої, позивачем сплачено 13000 гривень за надання правничої допомоги згідно рахунку від 05.05.2026 .
Згідно з наданих доказів, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 13 000,00 грн, що включає витрати на надання консультації, підготовку та подання позовної заяви, складання процесуальних документів, моніторинг судової практики та супровід справи. 
Разом з тим, оцінюючи заявлені витрати на правничу допомогу, суд враховує положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим часом, а також значенням справи для сторін.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі, такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про обґрунтованість розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягнення їх з відповідача.
Керуючись статтями 207, 526, 527, 530, 599, 1050, 1048, 1054, 1056, 1077 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 141, 258,259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» заборгованість за кредитним договором №1953736 від 20.08.2021 року року у сумі 14324 (чотирнадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» судові витрати по справі в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 (тринадцять тисяч) гривень.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн», адреса 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12; код ЄДРПОУ 44002941.
Відповідач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Бобровицького районного суду Н. О. Булига