ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ
11.05.2026	Справа № 910/1679/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи
за позовом Фізичної особи-підприємця Ярош Інни Іванівни 
до Товариства з обмеженою відповідальність «Спорт 23» 
про стягнення 212 156,98 грн. 
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Ярош Інна Іванівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальність «Спорт 23» про відшкодування шкоди у розмірі 212 156,98 грн., завданої майну під час перевезення вантажу.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 11.11\1а від 11.11.2024.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонам строки для подачі своїх заяв по суті спору.
Відповідно до повідомлення про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи відповідачем ухвалу про відкриття провадження у справі отримано 02.03.2026 о 12:40.
Частиною одинадцятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
Відповідно до частини 6 вказаної статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Таким чином, ухвала про відкриття провадження у даній справі належним чином вручена відповідачу 02.03.2026.
Відповідачем відзив суду не надано, позовні вимоги не заперечено. Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Грона» (замовник) 16.08.2024 укладено договір перевезення № 1х, за умовами пунктів 1.1-1.3 якого договір визначає порядок взаємовідносин, що виникають при організації та виконанні міжміських перевезень вантажів замовника, який передає, а позивач приймає до перевезення вантажі на умовах, визначених у договорі, а також зобов`язується дотримуватися вимог стосовно якості та безпечності.
З метою виконання позивачем договору перевезення № 1х, сторонами у справі 11.11.2024 укладено договір № 11.11/1а, за умовами пункту 1.1 якого відповідач зобов`язався за дорученням та за рахунок позивача виконувати роботи з транспортування експортно-імпортних вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні.
Доручення на виконання робіт відповідачем оформлюються заявками-замовленнями позивача на перевезення вантажів, в яких передбачаються конкретні умови для належного виконання умов договору. Форма заявки-замовлення розробляється та надається позивачем.
Заявка-замовлення на перевезення вантажу повинна бути складена в письмовій формі і скріплена печатками та підписами сторін та є невід`ємною частиною договору. Сторони визнають юридичну силу заявки-замовлення на перевезення, переданої шляхом факсимільного зв`язку або електронною поштою (пункти 1.2-1.3 договору).
Пунктом 3.1 договору встановлено, що прийняття робіт здійснюється за актом приймання-передачі виконаних робіт, який відповідач надає позивачу після виконання своїх зобов`язань по перевезенню вантажу. 
Згідно з пунктом 6.1 договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2026 року. У разі, якщо жодна із сторін за один місяць до припинення дії не заявить про свою відмову про продовження, дія договору вважається продовженою на наступний календарний рік на тих самих умовах.
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Позивачем та відповідачем 11.11.2024 підписано разовий договір - заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 11.11/2а за умовами якого: виконавець - відповідач, водій - ОСОБА_1 , авто - MAN НОМЕР_1 (тягач), KRONE НОМЕР_2 (причіп) ; вантаж - кондитерські вироби (86 куб.м., 15 тонн); завантаження - 11.11.2024; адреса завантаження - Сквира; дата розвантаження - 12.11.2024; адреса розвантаження - згідно ТТН. Також, узгоджено умови оплати послуг.
Відповідно до товарно-транспортної накладної від 11.11.2024 № ГУ-00001270 водій ОСОБА_1 у пункті навантаження - Київська область, місто Сквира, вулиця Залізнична, 10 отримав для перевезення автомобілем MAN НОМЕР_1 (тягач), KRONE НОМЕР_2 (причіп) вантаж за видатковою накладною № ГУ-00001270 від 11.11.2024 кондитерські вироби у кількості 2 668 картонних ящиків на 33 піддонах загальною масою - 14,286 тонн, вартістю 949 811,95 грн. 
У даній накладній визначено вантажовідправника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грона»; автомобільного перевізника - позивача; пункт розвантаження- місто Харків, вулиця Аравійська, будинок 22/24.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.11.2024 вантаж за товарно-транспортною накладною від 11.11.2024 № ГУ-00001270 було пошкоджено та до пункту призначення доставлено не було.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28.01.2025 у справі № 545/181/25 встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди (12.11.2024) та її наслідків стало порушення водієм спеціалізованого вантажного сідлового тягача MAN TGX 18.480 реєстраційний номер НОМЕР_1 (тягач) з напівпричепом KRONE SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до акту експертизи № 018В, складеного 06.02.2025 експертом Київської обласної торгово-промислової палати Овдієнко О.В., при огляді 2 668 картонних ящиків з печивом в асортименті було виявлено значні пошкодження 166 картонних ящиків загальною вагою 787,634 кг та сам товар пошкоджений. Товар відповідно до таблиці 2 в 930 ящиках був перепакований.
Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Грона» (замовник) та позивачем у справі 28.03.2025 укладено угоду про порядок врегулювання правовідносин, за якою загальна сума прямих матеріальних збитків, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «ГРОНА» у зв`язку з пошкодженням товару внаслідок ДТП з автомобілем MAN державний номер НОМЕР_1 , державний помер причепа НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , становить 212 156,98 гривень.
Позивачем 04.04.2025 перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «ГРОНА» 212 156,98 грн. - оплату за угодою про врегулювання від 28.03.2025 (платіжна інструкція № 5156 наявна у матеріалах справи).
Позивачем 08.01.2026 направлено відповідачу претензію № 24-12 від 24.12.2025 з вимогою відшкодувати збитки у розмірі 212 156,98 грн. (претензія та докази направлення наявні у матеріалах справи).
Відповідач вимоги претензії не виконав, грошові кошти у розмірі 212 156,98 грн. не сплатив.
Враховуючи невиконання відповідачем умов договору від 11.11.2024 № 11.11/1а, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 212 156,98 грн. (розмір завданої шкоди).
Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з частинами 1- 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 623 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
З наведеного вбачається, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника
Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов`язання, розмір збитків, причинний зв`язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором в силу приписів статті 614 Цивільного кодексу України, зокрема, така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25 жовтня 2024 року у справі № 915/546/21, від 26 березня 2024 року у справі № 916/1577/19, від 11 січня 2024 року у справі № 910/4240/23, від 23 жовтня 2024 року № 910/5611/23.
Згідно з статтею 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (стаття 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Частинами 1, 2 статті 9 Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу
Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин 2, 3 статті 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування.
Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.
Виходячи зі змісту наведених норм перевізник є таким учасником процесу перевезення вантажів, функціональне призначення якого полягає у наданні транспортної послуги - переміщення продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання.
Правовий статус перевізника характеризує те, що він є суб`єктом господарювання, який на виконання умов договору перевезення вантажу зобов`язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу. Перевізник є стороною договору перевезення вантажу і зазначається як такий у відповідних транспортних документах.
У той же час, згідно з статтею 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
З аналізу частини 1 Цивільного кодексу України вбачається, що за предметом договори транспортного експедирування поділяються на договори з виконання послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу, договори з організації виконання таких послуг, а також договори, у яких обов`язки експедитора мають одночасно виконавчий та організаційний характер.
При цьому можливим є укладення різних видів договору транспортного експедирування в залежності від обсягу зобов`язань експедитора. Зокрема, сторони можуть укласти договір про транспортно-експедиційне забезпечення доставки вантажу одержувачу, договір про транспортно-експедиційне забезпечення завезення (вивезення) вантажів на станції залізниць, у порти (на пристані) та аеропорти, а також договір про окремі транспортно-експедиційні операції та послуги.
Згідно з статтею 934 Цивільного кодексу України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 4.1 та 4.4 договору на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування № 11.11/1а за невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених договором, сторони несуть майнову відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.
У випадку невиконання чи неналежного виконання сторонами їхніх обов`язків відповідно до договору, винна сторона відшкодовує стороні, якій завдані збитки, розмір завданих збитків в повному обсязі, на основі документів, які підтверджують завдання збитків.
Відповідач несе відповідальність за втрату чи пошкодження вантажу з моменту його прийняття до виконання робіт і до моменту передачі в пункті призначення, при наявності вини з боку відповідача, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством України: у випадку втрати - в розмірі вартості загубленого вантажу або вантажу, якого бракує, при наявності документів, що підтверджують втрати; у випадку пошкодження вантажу - в розмірі, на який зменшилась вартість вантажу, а у випадку пошкодження вантажу настільки, що його неможливо використовувати за прямим цільовим призначенням - в розмірі вартості такого вантажу, при наявності документів, що підтверджують втрати.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Оскільки, товар - кондитерські вироби у кількості 2 668 картонних ящиків на 33 піддонах загальною масою - 14,286 тонн, вартістю 949 811,95 грн. за товарно-транспортною накладною від 11.11.2024 № ГУ-00001270 водієм Байдзером С.М. не були поставлені кінцевому отримувачу, Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ГРОНА» направило позивачу претензію вих. № 12 № 69 від 21.11.2024, яка була задоволена. 
Отже, саме внаслідок протиправної поведінки відповідача (спричинення дорожньо-транспортної пригоди) пошкоджено товар, який перевозився, тому позивачу було заподіяно збитки у розмірі 212 156,97 грн., що є причинним зв`язком між противоправною поведінкою відповідача та збитками, заподіяними позивачу.
Згідно з статтею 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Приймаючи до уваги встановлені факти та обставини, що були наведені, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 212 156,98 грн. є правомірною, документально доведеною і підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 237- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Спорт 23» (02090, місто Київ, вулиця Празька, будинок 3, квартира 460; ідентифікаційний номер 37036210) на користь Фізичної особи-підприємця Ярош Інни Іванівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_4 ) 212 156,98 грн основного боргу та 2 662,40 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк