Справа № 346/940/26
Провадження № 2/346/1570/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 червня 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сольського В.В.,
за участю секретаря судових засідань Пігуляк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що 29.01.2000 р., ОСОБА_2 було складено заповіт, яким визначено, що все майно та належні йому права після смерті заповідає своєму синові ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 помер. Його дружина ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
28.04.2004 р. після смерті батька - заповідача ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності НОМЕР_1 у Першій Коломийській районній державній нотаріальній конторі на будинок з господарськими будівлями та спорудами, котрі знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Після відкриття спадщини ОСОБА_3 не здійснив реєстрацію права власності на заповідальне майно його батька. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , син заповідача ОСОБА_2 , помер.
Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
15.02.1994 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 і після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».
Позивачка є дочкою ОСОБА_3 та внучкою ОСОБА_2 .
Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів слідує, що ОСОБА_2 був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, котрі знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що засвідчується свідоцтвом про право власності, виданим 16.04.1988 р. виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 220 від 14.07.1987 р.
Отже, у ОСОБА_2 перебував у власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, котрі знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Звернувшись до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Трачука Людмили Василівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, Позивач отримати повідомлення № 3/01-16 від 05.01.2026 про не можливість видачі свідоцтва про спадщину, оскільки відсутні будь-які документи, що підтверджують право власності на житловий будинок, АДРЕСА_1 , котрий належав померлому ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 прийняв спадщину за заповітом від свого батька ОСОБА_2 , однак за життя не встиг оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, котрі знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вважає, що вона має право на спадкування за законом як єдина спадкоємиця першої черги, вищевказаного права на житловий будинок, тому просить визнати за нею право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 29 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, 04.06.2026 року представник позивача адвокат Костракевич І.В. подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її та позивача участі, позовні вимоги з вказаних підстав підтримала. 
Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника Коршівської сільської ради, щодо задоволення позову не заперечив.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.
Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Суд при застосуванні цієї норми встановлює, з яких передбачених законом підстав і у який спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом встановлено, що згідно довідки від 25.06.2025 року, виданої виконавчим комітетом Коршівської сільської ради про те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1948 року по день смерті.
З довідки, виданої у зв`язку із оформленням спадщини від 25.06.2026 року, виданої ОСОБА_1 про те, що померлому ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Прикарпаття» розміром 29,3 в умовних кадастрових гектарах. Тип двору – колгоспний. Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 – голова домогосподарства. ОСОБА_4 – дружина.
На момент смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 та на момент його смерті в даному житловому будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 – дружина, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт від імені померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчувався у виконкомі Коршівської сільської ради 29.12.2000 за реєстром №92, який не змінювався та не скасовувався.
29.12.2000 року ОСОБА_2 складено заповіт, в якому він все своє майно заповів ОСОБА_3 .
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Казанів.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 04.01.2026 року наявний запис № 31852774 від 08.06.2004 р. про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно виписки з інвентизаційних матеріалів №591 ринкова вартість житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 станом на 18 лютого 2026 року становить 114 740 гривень.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 народилася ОСОБА_6 . Батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали шлюб 15 лютого 1994 року. Після одруження прізвище дружини « ОСОБА_8 ».
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 в селі Казанів.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 в селі Казанів.
20.05.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 заповів все своє майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Позивачка у встановлений законом термін звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.
05 січня 2026 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. повідомлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Тип двору – колгоспний. Станом на 01.07.1990 рік в спадковому будинку за вищезазначеною адресою проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_4 .
Спадкоємцем ОСОБА_2 був його син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Документ на право власності та державна реєстрація на зазначене майно за померлим ОСОБА_2 відсутні.
За відсутності у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, заявнику роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів, ОСОБА_2 був головою колгоспного двору, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , право власності видане 16.04.1988 р. Виконкомом Коломийської районної Ради на підставі рішення №220 від 14.10.1987 р. Форма власності – приватна. Згідно опису до майна колгоспного двору належить: житловий будинок літ «А», комора «Б», сарай «Д», огорожа №1-2. Загальна площа 40,3 кв.м. Вказаний перелік майна узгоджується з даними технічного паспорту на будинок садибного типу, виготовленого станом на 03 лютого 2026 р., в якому вказаний той же перелік об`єктів. Будь-які самовільно побудовані споруди або об`єкти незавершеного будівництва за вказаним адресом відсутні. 
Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.
Положеннями ст.. 1217, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до частини першої статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).
Згідно із частиною другою статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент.
Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц.
Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.
Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.
До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц.
Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:
а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З огляду на вищезазначене, судом встановлено належність ОСОБА_3 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі закону прийняла позивачка, однак оформити своє право власності вона не в змозі, а тому вимога про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом є законною та підлягає до задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 524, 534, 560 ЦК УРСР, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» ст.ст. 346, 392, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 206, 263-265, 268, 273, 315, 352-355 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Коршівська сільська рада Коломийського району Івано-Франківської області, адреса: с. Коршів, вул. Шевченка, буд. 23, Коломийського району Івано-Франківської області. 

Суддя: 	Сольський В. В.