Справа № 133/3690/23	  	Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.	
Категорія 59	  	Доповідач Шалота К.В.	

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року	м. Житомир	

Житомирський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача   Шалоти К. В., 
суддів     Коломієць О. С., Талько О.Б.,
за участю секретаря 
судового засідання   Прохорчук Д. В.,
представника позивача Рябчинського О. Ю. (в режимі відеоконференції),
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рябчинський Олег Юрійович, 
на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Митюк О. В. у смт. Ружині,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі також позивач) через адвоката Рябчинського О. Ю. звернувся до суду із позовом до Козятинської міської ради Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
2. Надалі представник позивача подав до суду клопотання про заміну первісного відповідача Козятинської міської ради Вінницької області на відповідача Ружинську селищну раду Житомирської області та клопотання про залучення як співвідповідачів у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (відповідачі).
3. Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , про що позивач дізнався від Козятинського відділу ДРАЦС у Хмільницькому району Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 31 липня 2023 року, отримавши відповідь на запит його адвоката про смерть спадкодавиці.
4. За життя ОСОБА_7 склала заповіт від 16 липня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Свідерською О. В., яким заповіла позивачу ОСОБА_1 належні їй земельні ділянки з кадастровими номерами 1825286300:04:000:0059 та 1825286300:04:000:0060, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом, розташовані на території Топорівської сільської ради Ружинського району Вінницької області.
5. Спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_7 нотаріусом не заводилася.
6. Стверджується, що позивач не міг з поважних причин своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , оскільки він з 5 березня 2022 року був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України по мобілізації та не міг знати про смерть спадкодавиці, а втрата позивачем права на спадкування спадкового майна буде надмірним тягарем, порушуватиме баланс інтересів держави та позивача, адже сам по собі пропуск строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення позивача від спадкування.
7. Посилаючись на викладене, позивач просив суд:
? визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
8. Ружинський районний суд Житомирської області рішенням від 11 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.
9. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі, які на день смерті спадкодавця були зареєстровані з нею за однією адресою є такими, що прийняли спадщину, однак позивачем не надано доказів звернення до таких відповідачів як спадкоємців, які прийняли спадщину з проханням надання позивачу згоди на спадкування чи їх відмови у наданні такої згоди. Тобто позивач не використав позасудове врегулювання спору шляхом подання заяви нотаріусу за згодою спадкоємців відповідно до частини 2 статті 1272 ЦК.
10. Місцевий суд зауважив, що обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини необізнаністю про смерть спадкодавця, про яку він дізнався 31 липня 2023 року, позивач не пояснив, з якою метою його представник звертався до органів реєстрації актів цивільного стану із запитом про надання інформації про дату смерті спадкодавиці.
11. Додатково як підставу відмови у задоволенні позову місцевий суд вважав, що позивачем не наведено обставини, яка була об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а наведені позивачем обставини не відносяться до тих, що дають підстави для застосування частини 3 статті 1272 ЦК.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
12. Позивач із рішенням місцевого суду не погодився та через адвоката Рябчинського О. Ю. подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та практиці Верховного Суду, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
13. Апеляційна скарга мотивована тим, що:
? суд розглянув справу по суті без участі представника позивача, свідомо не запросив представника позивача до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, який перебував в очкуванні на режимі відеконференції, чим порушив право на участь у розгляді справи;
? висновок суду про те, що відповідачі є спадкоємцями померлої ОСОБА_7 , лише з тих підстав, що вони проживали разом з спадкодавцем на день смерті є помилковими, оскільки суд так і не встановив наявність родинних відносин між відповідачами та спадкодавцем; в іншому разі суд повинен був не залучати цих осіб як співвідповідачів, а в порядку частини 2 статті 51 ЦПК до закінчення підготовчого провадження замінити первісного відповідача Ружинську селищну раду належними відповідачами, не закриваючи провадження у справі;
? відповідачі не виявили бажання скористатися своїми процесуальними правами на участь в справі, жодних заяв та клопотань, заперечень на позов до суду не подавали, що може вказувати на те, що ці особи не вважають себе спадкоємцями померлої ОСОБА_7 ;
? висновок суду про те, що позивач не використав спосіб позасудового врегулювання права на спадщину шляхом отримання згоди від спадкоємців, які прийняли спадщину на подання такої заяви нотаріусу, є помилковими та не ґрунтується на нормах матеріального права;
? суд не надав правової оцінки позиції відповідача - Ружинської селищної ради Житомирської області щодо незаперечення проти задоволення позовних вимог позивача;
? висновок суду про те, що позивачем не доведено наявність істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини є помилковим, оскільки 05 березня 2022 року позивач був мобілізований до лав Збройних Сил України, що об`єктивно заважало йому у визначений законом строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , а також не міг знати про смерть спадкодавця, оскільки йому про це ніхто не повідомив;
? поза увагою суду лишилося те, що військову службу за певних умов можна віднести до праці зі складними умовами, до яких відноситься, зокрема, безпосередня участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією проти України, проходження військової служби в Силах оборони України тощо, та позивач по теперішній час перебуває на військовій службі;
? наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини є не пропорційними, оскільки позивач втратить право на спадкування майна померлої ОСОБА_7 , що становитиме надмірний тягар і порушить баланс між інтересами держави та позивача, адже факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення позивача від спадкування.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
14. 03 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд ухвалою відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та встановив строк для подання відзиву.
15. 18 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд ухвалою призначив справу до апеляційного розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу
16. Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів до апеляційного суду не надходив.
17. Відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК)).

Короткі позиції учасників справи в апеляційному суді
18. Представник позивача – адвокат Рябчинський О., який взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.
19. Представник Ружинської селищної ради Житомирської області у судове засідання не прибув, повідомлявся про розгляд справи шляхом надіслання викликів до електронного кабінету.
20. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових викликів на адресу зареєстрованого місця їх проживання, які повернулися до апеляційного суду без вручення адресатам з причин їх відсутності за адресою.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
21. 16 липня 2018 року ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Свідерською О.В., зареєстрований в реєстрі № 1583, яким земельну ділянку, площею 3,24 га, кадастровий номер: 1825286300:04:000:0059 та земельну ділянку, площею 3,24 га, кадастровий номер: 1825286300:04:000:0060, заповіла ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 7).
22. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 75821288 від 14 лютого 2024 року вбачається, що заповідачем ОСОБА_7 складено заповіт від 12 травня 2014 року (№ в реєстрі 56532354) та заповіт від 16 липня 2018 року(№ в реєстрі 62709676).
23. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 11 липня 2025 року (т. 1 а.с.153).
24. Спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_7 не заводилась, що стверджується довідкою зі Спадкового реєстру від 26 липня 2024 року №77787536 (т.1 а.с. 97).
25. На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на дату смерті були зареєстровані: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 , що стверджується копією листа Управління "Центр надання адміністративних послуг" Козятинської міської ради Вінницької області від 10 липня 2025 року № 664/12-25 (т. 1 а.с.152).
26. Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №124952 від 15 червня 2004 року вбачається, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки з кадастровим номер 1825286300:04:000:0059, площею 3,24 га, розташованої на території Ружинського району Житомирської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с. 40).
27. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 березня 2015 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 34639923 від 06 березня 2015 року слідує, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки земельної ділянки з кадастровим номер 1825286300:04:000:0060, площею 3,24 га, розташованої на території Ружинського району Житомирської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.41-42).
28. З 5 березня 2022 року солдат ОСОБА_8 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), призваний на військову службу по мобілізації, що стверджується копією довідки командира військової частини НОМЕР_2 (форма 5).

Позиція апеляційного суду
29. Згідно з частиною 1 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
30. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (частина 2 статті 263 ЦПК).
31. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина 5 статті 263 ЦПК).
32. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 367 ЦПК).
33. Дослідвиши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Правове регулювання та мотиви, з яких виходить апеляційний суд
34. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), частина 1 статті 4 ЦПК).
35. При вирішенні спору, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого – вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
36. Згідно зі статтею 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
37. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК).
38. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК).
39. За правилами статті 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. 
40. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 статті 1258, стаття 1261 ЦК).
41. Згідно з частинами 1, 3 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
42. Відповідно до частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
43. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина 1 статті 1272 ЦК).
44. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина 2 статті 1272 ЦК ).
45. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
46. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
47. Правила частини 3 статті 1272 ЦК можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними (постанова Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23).
48. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22, від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23).
49. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються індивідуально в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 548/2415/21).
50. Головною ознакою поважних причин пропуску строку, визначеного статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини (постанова Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 706/275/22).
51. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
52. Після закінчення строку, передбаченого ЦК для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття/відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати наявність у нього права на спадкування (постанови Верховного Суду від 26 березня 2025 року у справі №522/18483/21, від 27 квітня 2026 року у справі № 761/12038/21).
53. Вимогами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
54. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК).

55. Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
56. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК).
57. За змістом статті 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
58. У справі, яка переглядається, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , яка за життя склала заповіт від 16 липня 2018 року, яким заповіла позивачу належній їй дві земельні ділянки з кадастровими номерами 1825286300:04:000:0059 та 1825286300:04:000:0060.
59. Позивач у визначений статтею 1270 ЦК строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 не звернувся у зв`язку з чим пропустив строк для прийняття спадщини.
60. У грудні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
61. Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд вважав, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавицею на день її смерті, є спадкоємцями, які прийняли спадщину, а позивач не використав позасудове врегулювання спору шляхом звернення до відповідачів як спадкоємців з метою отримання їх згоди на спадкування позивача відповідно до частини 2 статті 1272 ЦК.
62. Такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки не відповідає вимогам статті 1223 ЦК, за якою у разі, зокрема, неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 
63. Суд першої інстанції не встановив належність відповідачів до осіб, визначених у статтях 1261-1265 ЦК, а реєстрація місця проживання певних осіб разом зі спадкодавицею в одному будинковолодінні сама по собі не стверджує про належність таких осіб до кола спадкоємців.
64. Колегія суддів також вважає хибним висновок суду першої інстанції про необхідність звернення позивача до відповідачів, як спадкоємців, які прийняли спадщину, з проханням надати згоду на спадкування, оскільки зміст частини 2 статті 1272 ЦК не містить обов`язку спадкоємця, що пропустив строк для пред`явлення відповідної заяви, звертатися до спадкоємця, що своєчасно прийняв спадщину, за згодою на прийняття такої спадщини перед зверненням до суду.
65. Аналогічний висновок зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 лютого 2019 року у справі № 554/880/18.
66. Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права представника позивача на участь у розгляді справи по суті, слід зазначити наступне.
67. З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції ухвалою від 18 червня 2025 року задовольнив клопотання представника позивача – адвоката Рябчинського О. Ю. про забезпечення його участь у розгляді справи в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції.
68. Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 
69. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції (частина 5 ст. 212 ЦПК).
70. Натомість відповідно до довідки секретаря судового засіданні Кащук Л.С. від 11 грудня 2025 року слідує, що під час перевірки наявності та з`ясування причин відсутності осіб, яких було викликано в судове засіданні 11 грудня 2025 року для участі у розгляді справи секретарем було помилково повідомлено головуючому судді про неявку представника позивача та відсутність клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
71. З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що представник позивача – адвокат Рябчинський О. Ю. не зміг взяти участь у судовому засіданні 11 грудня 2025 року в режимі відеоконференції з незалежних від нього причин, у зв`язку з чим його права на участь розгляді справи в суді першої інстанції були порушені.
72. Під час апеляційного перегляду справи, судом апеляційної інстанції забезпечено представнику позивачу можливість реалізації його процесуальних прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації у суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
73. Представником позивача будь-яких клопотань у суді апеляційної інстанції не заявлено.
74. Колегія суддів зауважує, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
75. Подібні висновки неодноразово висловлював Верховний Суд у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 200/9984/16-ц, від 20 грудня 2021 року у справі № 502/1603/18, від 24 травня 2023 року у справі № 291/559/21 та 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21 та інших.
76. При розгляді справи про спадкування суд повинен установити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки відповідачем у справі цієї категорії може бути лише особа, яка є учасником відповідних спадкових правовідносин та має правомірний інтерес щодо юридичної долі спадщини (див. постанови Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 149/167/19, від 30 квітня 2020 року у справі № 352/382/18, від 21 травня 2025 року у справі № 507/449/24).
77. У справі, яка переглядається, позивач через свого представника пред`явив позов про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області, а також до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , подавши до суду першої інстанції відповідні заяви про заміну неналежного відповідача та залучення співвідповідачів у справі.
78. Колегія суддів зауважує, що визначальним для визначення належного кола відповідачів у справі за позовом ОСОБА_1 , який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, є встановлення того, чи відносяться залучені позивачем співвідповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були зареєстровані разом зі спадкодавицею ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, до спадкоємців за законом, визначених у статтях 1261-1265 ЦК.
79. З метою з`ясування належного кола відповідачів у справі; встановлення наявності родинних зв`язків між спадкодавицею ОСОБА_7 та відповідачами, які на час відкриття спадщини були зареєстровані разом із спадкодавицею за однією адресою, тобто встановлення належності (неналежності) відповідачів до спадкоємців певної черги за законом, апеляційний суд неодноразово роз`яснював представнику позивача право на заявлення в суді апеляційної інстанції клопотань про витребування доказів у разі неможливості їх подання до суду першої інстанції.
80. Натомість представник позивача – ОСОБА_9 правом на заявлення клопотань про витребування доказів для встановлення належного кола спадкоємців, які прийняли спадщину, не скористався, наполягав на розгляді справи до усіх залучених ним у справі співвідповідачів.
81. Відповідно до вимог частини 1-4 статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
82. Згідно із часинами 1-2 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК.
83. Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у разі пред`явлення позивачем позову до відповідачів, які не є спадкоємцями ОСОБА_7 , суд першої інстанції повинен був не залучати цих осіб як співвідповідачів, а до закінчення підготовчого провадження замінити первісного відповідача Ружинську селищну раду належними відповідачами, оскільки відповідно до положення частин 1, 2 статті 51 ЦПК як залучення до участі у справі співвідповідача, так і заміна первісного відповідача належним відповідачем, здійснюється судом лише за клопотанням позивача, а не судом за власною ініціативою.
84. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а не обов`язком суду. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
85. Водночас залучаючи до розгляду справи співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , позивач та його представник не довели належними та допустимими доказами того, що визначені ним співвідповідачі дійсно належать до кола осіб, визначених у статтях 1261-1265 ЦК, тобто є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті спадкодавиці ОСОБА_7 та є належними відповідачами у справі.
86. Апеляційний суд позбавлений права самостійно збирати докази у справі та можливості встановити належне коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 . 
87. При цьому, обов`язок доказування обставин, які мають значення для справи лежить на стороні, яка посилається на відповідні обставини як на підставу своїх вимог та ця особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
88. Водночас висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №306/513/16-ц).
89. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21).
90. Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин має визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19).
91. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку по суті спору про відмову у задоволенні позовних вимог про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не перевіривши належний суб`єктний склад спору, з урахуванням спірних правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.
92. Разом з тим, ураховуючи недоведеність позивачем того, що залучені ним співвідповідачі відносяться до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , що є його процесуальним обов`язком, а також неможливість встановлення судом належного суб`єктного складу спору у цій справі, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , слід відмовити саме з цих підстав.
93. Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про визнанням відповідачем Ружинською селищною радою позову, оскільки з урахуванням зазначених вище обставин справи апеляційним судом не встановлено, що вказана селищна рада є належним відповідачем у справі.
94. За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, однак внаслідок порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи помилився з мотивами ухваленого рішення, у зв`язку з чим рішення першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в редакції цієї постанови.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
95. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
96. Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
97. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги позивача та зміни рішення суду першої інстанції шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Щодо розподілу судових витрат
98. Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, новий розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК, Житомирський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рябчинський Олег Юрійович, задовольнити частково. 

2. Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2025 року у справі № 133/3690/23 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 03 липня 2026 року.

Суддя-доповідач:	  	К. В. Шалота    	
Судді:	  	О. С. Коломієць	
  	  	    О. Б. Талько