Окрема думка
судді Верховного Суду у Касаційному цивільному суді Пророка В. В.

справа № 522/18328/23-Е(провадження № 61-4343 ск 26)
27 квітня 2026 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, ухвалою від08 червня 2026 року поновив заявнику строк на касаційне оскарження, звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, відкрив касаційне провадження та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

Водночас з рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не можу погодитися з огляду на таке.

1. Звертаючись до Верховного Суду із касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє, адвокат Головін М. В., долучила до скарги клопотання про звільнення її від сплати судових витрат.

1.1. Обґрунтовуючи подане клопотання заявник вказував на те, що майновий стан ОСОБА_1 не дозволяє сплатити ставку судового збору, яка передбачена за подання касаційної скарги у цій справі, оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік, який у 2025 році складає 122 771,24 грн.

2. Згідно з пунктом 1 частини першої та частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

3. При визначенні майнового стану особи суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи (частина третя статті 8 Закону України «Про судовий збір»). 

4. Аналогічні положення містить Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України).

5. Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

6. Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

7. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

8. Вважаю висновок про необхідність звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги є передчасним та не обґрунтованим, з огляду на таке.

9. Надані заявником докази на підтвердження матеріального стану не містять повної інформації про дійсний майновий стан ОСОБА_1 , зокрема про отримання чи неотримання інших видів доходу, перебування на утриманні інших осіб, довідки наявність розрахункових та інших рахунків, залишки коштів на таких рахунках, витяги з державних реєстрів тощо.

10. Як убачається із долучених до клопотання витягів Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 6,7539 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у власності ОСОБА_3 , з яким проживає ОСОБА_1 , перебуває у власності земельна ділянка площею 7,0617 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

11. У клопотанні про звільнення від сплати судового збору заявник не обґрунтовує, як використовуються зазначені земельні ділянки та чи має заявник прибуток від використання земельних ділянок.

12. Крім цього, витяг відносно ОСОБА_1 містить також інформацію про житловий будинок, однак при вирішенні клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору колегією суддів не надано належної оцінки поданим заявником доказам.

13. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), зазначив, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

14. ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

15. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

16. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти росії» («Shishkov v. russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

17. На мою думку, колегія суддів задовольняючи клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору дійшла передчасного висновку про скрутне матеріальне становище останньої, та не встановила її дійсний майновий стан.

18. Отже, враховуючи вищевикладене, оскільки колегія суддів не перевірила, чи подана касаційна скарга з додержанням вимог статті 392 ЦПК України в частині сплати судового збору за подання касаційної скарги, постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження у цій справі є передчасним.

Суддя В. В. Пророк

Повний текст окремої думки складений 30 червня 2026 року.