Справа № 145/1105/25
Провадження №2/145/98/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

"17" червня 2026 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І. І. 
за участю: секретаря судового засідання Коржан Н.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
в інтересах якого діє адвокат Байдак Василь Григорович,
до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр", місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 85, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, ЄДРПОУ 35558713

про стягнення заборгованості по заробітній платі, розрахунку при звільненні з роботи та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

До Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" про стягнення заборгованості по заробітній платі, розрахунку при звільненні з роботи та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом по ТОВ «Гніванський гранітний кар`єр» № 52-к від 11.05.2021 він був прийнятий з 11.05.2021 на посаду охоронника, що підтверджується витягом з наказу.
Наказом по ТОВ «Гніванський гранітний кар`єр» № 52-к від 11 травня 2021 року він був звільнений з роботи з 29.11.2024 за власним бажанням, ст. 36 п. 1 КЗпП України.
В порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не виплатив позивачу в день звільнення всіх сум, що належать йому від товариства, а саме: заборгованості по заробітній платі в сумі 70364,39 грн., суми розрахунку при звільненні з роботи.
Відповідно до вимог статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 
Отже, враховуючи те, що йому з вини власника не було виплачено заробітну плату, розрахунок при звільненні з роботи у строки, встановлені ст.116 КЗпП України, вказані суми підлягають стягненню з відповідача на його користь.
Таким чином, згідно положень чинного законодавства України відповідач зобов`язаний виплатити йому заборгованість по заробітній платі, розрахунок при звільненні з роботи та середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 29 листопада 2024 року.
Враховуючи викладене позивач просить стягнути з ТОВ «Гніванський гранітний кар`єр» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 70364 гривні 39 копійок, розрахунок при звільненні з роботи та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи. Стягнути з ТОВ «Гніванський гранітний кар`єр» на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок та по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 6000 гривень.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення та витребувано в ТОВ "Гніванський гранітний кар`єр" довідку про розмір розрахунку при звільненні позивача з роботи та про середній заробіток позивача. 
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.11.2025 клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено. Витребувано в Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" довідку про розмір розрахунку при звільненні позивача з роботи та про середній заробіток ОСОБА_1 . Витребувано з Головного управління ДПС у Вінницькій області (ДРФО) інформацію про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, щодо ОСОБА_1 з розбивкою по місяцях за 2021-2024 роки.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.03.2026 клопотання представника позивача Байдака В.Г. про витребування доказів задоволено. Витребувано в ТОВ "Гніванський гранітний кар`єр" наступні документи: довідку про розмір розрахунку при звільненні з роботи та про середній заробіток ОСОБА_1 ; табелі обліку робочого часу ОСОБА_1 за період його роботи в ТОВ "Гніванський гранітний кар`єр" з 11 травня 2021 року по 29 листопада 2024 року.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.04.2026 клопотання представника позивача Байдака В.Г. про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом задоволено. Постановлено тимчасово вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" витребовуванні ухвалами Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2025 року, від 27 листопада 2025 року та від 18 березня 2026 року судом докази, а саме оригінали наступних документів: довідку про розмір розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з роботи та про середній заробіток ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; табелі обліку робочого часу ОСОБА_1 за період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" з 11 травня 2021 року по 29 листопада 2024 року. Тимчасове вилучення письмових доказів доручено державному виконавцю Тиврівського ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України.
25.05.2026 до Тиврівського районного суду надійшла постанова головного державного виконавця Тиврівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Фролової Л.М. про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2026, згідно якої вбачається, що виконати ухвалу суду в частині тимчасового вилучення документів не виявилось можливим, оскільки 21.05.2026 здійснено виїзд за адресою м. Гнівань, вул. Соборна, 85, до ТОВ "Гніванський кар`єр" в ході проведення виконавчих дій встановлено, що за адресою ТОВ "Гніванський кар`єр" фактично не знаходиться, господарську діяльність не здійснює, доступ до приміщення відсутній, посадових осіб товариства за місцем знаходження не виявлено, документи зазначені в ухвалі суду, державному виконавцю не надані. Також долучено акт державного виконавця від 21.05.2026.
08.06.2026 представник позивача Байдак В.Г. на адресу суду подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що оскільки відповідач у справі - ТОВ «Гніванський гранітний кар`єр», не виконав вимоги ухвал суду про витребування доказів та не надав суду витребувані документи, позич уточнює позовні вимоги. Так, в порушення вимог законодавства відповідач не виплатив позивачу в день звільнення всіх сум, що належали йому від товариства, а саме: заборгованості по заробітній платі в сумі 70364,39 грн., суми розрахунку при звільненні з роботи. Згідно положень чинного законодавства України відповідач зобов`язаний виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі, розрахунок при звільненні з роботи та середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 29 листопада 2024 року по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Таким чином з відповідача на користь позивача має бути стягнено невиплачену заробітну плату, розрахунок при звільненні з роботи та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи. Оскільки відповідачем не наданий на вимогу суду розмір розрахунку при звільненні з роботи, в цій частині позивач на даний час не заявляє позовних вимог. Позивач наполягає на стягненні з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі в сумі 70364,39 грн, що підтверджується довідкою від 03.06.2025 року за № 33, яка додана до позову. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 29 листопада 2024 року по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців, в сумі 49667,64 гривень. Розрахунок розміру середнього заробітку: заробітна плата: вересень 2024 року – 8290.48 грн, жовтень 2024 року – 8265,22 грн.; кількість робочих днів: вересень 2024 року – 21; жовтень 2024 року – 23. Фактична заробітна плата за останні два календарних місяці роботи 16555,70 грн (8290,48 грн. + 8265,22 грн.): кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні календарні місяці роботи 44 дні (21 + 23) = 376,27 грн (розмір середньоденної заробітної плати) х 132 (кількість робочих днів за 6 місяців) = 49667,64 грн.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в зв`язку з розглядом даної справи по сплаті судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок та по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 6000 гривень (докази на підтвердження понесених судових витрат додані до позовної заяви, а також до даної зави додається акт виконаних робіт).
Просить прийняти заяву про зменшення позовних вимог. Стягнути з ТОВ «Гніванський гранітний кар`єр» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 70364 гривні 39 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи в сумі 49667 гривень 64 копійки, всього 120032 гривні 03 копійки. Стягнути з ТОВ «Гніванський гранітний кар`єр» на користь ОСОБА_1 понесені мною судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок та по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 6000 гривень. 

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, продату, час та місце судового засідання повідомлені в установленому законом порядку. 12.06.2026 представник позивача Байдак В.Г. надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його та позивача відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримує з урахуванням зменшених позовних вимог, просить їх задовольнити.
Представник відповідача ТОВ "Гніванський гранітний кар`єр" в судові засідання не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу. Будь-яких заяв та клопотань від нього, відзиву на позов не надійшло. 
Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч. 10 ст. 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. 
Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з п. 2, 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Згідно з ч. 11 ст. 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. 
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України,неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі, ухвалюючи у даній справі заочне рішення, оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судових засіданьвідповідач в судові засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву до суду не подав, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи.
Відповідно до копії витягу з наказу ТОВ "Гніванський гранітний кар`єр" №52-к від 11.05.2021 ОСОБА_1 був прийнятий з 11.05.2021 на посаду охоронника (а.с.10).
Відповідно до витягу з наказу ТОВ "Гніванський гранітний кар`єр" № 89-к від 29.11.2024 ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади охоронника з 29.11.2024 за власним бажанням (ст. 36 п.1 1 КЗпП України) (а.с.11).
Згідно довідки № 33 від 03.06.2025, виданої директором ТОВ "Гніванський гранітний кар`єр" Берещук О., нарахована, але невиплачена заробітна плата ОСОБА_1 складає 70364,39 грн. (а.с.12).
Згідно відповіді з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, від 27.11.2025 № 2058243, та Індивідуальних відомостей про застраховану особу ГУ ПФУ у Вінницькій області (форма ОК-5), нарахована ТОВ "Гніванський кар`єр" заробітна плата ОСОБА_1 за два останніх місяці, що передували звільненню, склала: вересень 2024 року – 8290,48 грн, жовтень 2024 року – 8265,22 грн (а.с. 52-56). 

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, встановивши на підставі досліджених доказів фактичні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Відповідно до ч. 1, 10 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Висновок суду щодо заявлених позовних вимог про стягнення нарахованої та невиплаченої позивачу заробітної плати.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 Кодексу законів про працю України (далі у тексті - КЗпП України) трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгруп А І групи.
Тобто, остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум.
Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 233 КЗпП України, з урахуванням офіційного тлумачення в Рішенні Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013, визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем вимоги ст. 47, 116 КЗпП України не виконано, повідомлення про розмір нарахованих сум не здійснено, повного розрахунку в день звільнення не проведено, заборгованість із заробітної плати не виплачено, кінцевий розрахунок з позивачем на дату подання цієї позовної заяви не проведено. Вказане відповідачем не спростовано. Водночас подані позивачем докази дають можливість суду встановити розмір заборгованості відповідача перед позивачем із заробітної плати на момент звільнення 29.11.2024, який складає 70364,39 грн.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність їх задоволення в повному обсязі.

Висновок суду щодо заявлених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. 
Згідно з ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку або зазначений в ч. 1 ст. 117 КЗпП шестимісячний строк.
Порядок здійснення відповідного розрахунку середнього заробітку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). 
Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. 
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. 
Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). 
Рішенням Конституційного Суду України від 22.02.2012 у справі №1-5/2 вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник, уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
11 грудня 2025 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення № 1-р/2025, яким визнав неконституційним положення статті 233 КЗпП щодо тримісячного строку звернення до суду у справах про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.
Як встановлено судом, позивача було звільнено з роботи 29.11.2024, повного розрахунку в день звільнення з ним не проведено, заборгованість із заробітної плати не виплачено, кінцевий розрахунок з позивачем на дату подання цієї позовної заяви та розгляду справи не проведено. Вказане відповідачем не спростовано.
З урахуванням встановленого судом порушення прав позивача на своєчасну оплату праці суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до поданого представником позивача розрахунку середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 29 листопада 2024 року по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців, складає 49667,64 гривень.
Суд, перевіривши даний розрахунок, погоджується з ним, оскільки він проведений відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність їх задоволення в повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підлягають задоволенню в повному обсязі, та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість із заробітної плати в розмірі 70364,39 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи в межах шестимісячного строку в розмірі 49667,64 гривень. Вказані суми визначені судом без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння й сплата прибуткового податку, інших обов`язкових платежів з громадян, є обов`язком роботодавця та працівника (абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви та користувався правовою допомогою адвоката Байдака В.Г., що підтверджується квитанцією №3QKB-RB7Z-412E від 04.08.2025 (а.с. 18), ордером від 04.08.2025 (а. с. 7), договором про надання правничої допомоги від 04.08.2025 №28 (а.с. 13), квитанцією на оплату правничої допомоги № 01 від 04.08.2025 (а.с. 14), актом виконаних робіт відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №28 від 04.08.2025 (а.с.17), акт наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №28 від 07.10.2025 (а.с. 46), акт наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №28 від 07.10.2025 (а.с. 115).
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 і ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позивачем надано докази фактично понесених витрат, а відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, то у суду наявні підстави для відшкодування в повному обсязі витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.
Таким чином, враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Враховуючи наведене та керуючись ст. 2, 4 - 8, 10 - 13, 18, 76, 89, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 352 - 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" про стягнення заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" (код ЄДРПОУ 3558713) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з невиплаченої заробітної плати в розмірі 70364 (сімдесят тисяч триста шістдесят чотири) гривні 39 копійок 

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" (код ЄДРПОУ 3558713) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 49667 (сорок дев`ять тисяч шістсот шістдесят сім) гривень 64 копійок без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" (код ЄДРПОУ 3558713) Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" (код ЄДРПОУ 3558713) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" (код ЄДРПОУ 3558713) Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" (код ЄДРПОУ 3558713) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 17 червня 2026 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Жмеринка Вінницької області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" , місцезнаходження: вул.Соборна, буд. 85, м.Гнівань Вінницького району Вінницької області, ЄДРПОУ 35558713

Суддя:	  	І.  І.  Патраманський