Справа № 521/2615/25
Провадження № 2/522/1840/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Абухіна Р.Д.
за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСББ «Кленове» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 

ВСТАНОВИВ:
Позивачка  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість як компенсацію спожитих комунальних послуг у розмірі 56685,02 грн. за утримання квартири АДРЕСА_1 за період з жовтня 2022р. по лютий 2025р.
Позов мотивовано тим, що  ОСОБА_1 на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій сторони проживали в якості подружжя з 16.07.2005 року. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2023 року шлюб між сторонами розірвано. З жовтня 2022 року, після припинення фактичних шлюбних відносин, в квартирі залишився мешкати відповідач, який комунальні послуги не сплачує, станом на червень 2024 наявна заборгованість перед ОСББ «Кленове» у розмірі 56685,02 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь як компенсацію спожитих комунальних послуг за період з жовтня 2022р. по лютий 2025р. Оскільки відповідач, як колишній член сім`ї, залишився мешкати в квартирі, то зобов`язаний приймати участь в утриманні квартири шляхом сплати комунальних платежів, чого не робить, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом.
18 лютого 2025 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСББ «Кленове» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року цивільну справу направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси за місцем реєстрації відповідача.
20 березня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Приморського районного суду м. Одеси.
Ухвалою суду від 24 березня 2025 року у справі було відкрито провадження у справі, під головуванням судді Чернявської Л.М., призначено розгляд справи в спрощеному провадженні, з викликом сторін.
В зв`язку зі звільненням судді Приморського районного суду м. Одеси судді Чернявської Л.М., здійснений повторний автоматичний розподіл справи. Справа передана на розгляд судді Абухіну Р.Д.
Ухвалою суду від 20 травня 2025 року, прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСББ «Кленове» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання.
Ухвалою суду від 25 червня 2025 року, витребувано від ОСББ «Кленове» інформацію щодо розміру заборгованості за житлово комунальні послуги.
19 лютого 2026 року представник третьої особи надав суду витребувані документи.
13.01.2026 року, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилався на відчуження 28.11.2024 року даної квартири позивачкою та відсутністю реєстрації відповідача у спірному житлі.
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Ткаченко О.С., підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача – адвокат Подорожній А.С. просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи - ОСББ «Кленове», належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явився.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  з 16.07.2005 року перебували у шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2023 року розірвано, і яке набрало законної сили.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 280672268 від 22.10.2021, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , дата реєстрації 18.10.2021.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 434647622 від 09.07.2025, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТА ГРУПП», дата реєстрації 11.02.2025.
Згідно з витребуваними довідками про заборгованість за ЖКП власників кв. АДРЕСА_1 , які складені 31.01.2025 року ОСББ «Кленове», борг за ЖКП станом на 31.01.2025 року складає 54413,36 грн.
У статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому, згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг індивідуальний або колективний споживач.
За положеннями ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком); комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.)
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник, споживач спожитих комунальних послуг, зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Якщо хтось зі співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц та від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з наданою представником третьої особи довідкою загальна сума заборгованості за спожиті комунальні послуги та утримання спільного майна подружжя за період з жовтня 2022 року до 31.01.2025 року складає 54413,36 грн.
У цій категорії справ розмір заборгованості за комунальні послуги має визначатись відповідно до наданих доказів, вимог закону та умов договорів. При цьому суд не позбавлений права і зобов`язаний при наявності заборгованості стягнути ту суму, яка є для суду доведеною.
Подібний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц (провадження 61-47244св18).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як передбачено положеннями статей 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність та розмір заборгованості зі сплати послуг. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості, або доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості відповідач не надав та не спростував факт наявності та розмір заборгованості, чи порядок її нарахування.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача половини суми заборгованості по оплаті комунальних послуг у розмірі 27206,68 грн., за майно, яке у спірний період було спільним майном подружжя. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову 56685,02 гривень.
Розмір задоволених позовних вимог 27206,68 гривень.
Тобто позовні вимоги задоволено на 48,00 %.
Сума судового збору, пропорційна заявленим позовним вимога 581,38 гривень (1211,20*48,00).
Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з відповідача в порядку розподілу судових витрат підлягає стягненню сума сплаченого судового збору, пропорційна до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 581,38 гривень. 
Керуючись ст. 2, 12,13, 76-83, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСББ «Кленове» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , заборгованість за компенсацію спожитих комунальних послуг у розмірі 27 206,68 (двадцять сім тисяч двісті шість) грн. 68 коп., за утримання квартири АДРЕСА_1 за період з жовтня 2022р. по лютий 2025р.
Стягнути з  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 581,38 (п`ятсот вісімдесят одна) грн. 38 коп.
У задоволені решти вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 02.07.2026.

Суддя         Р. Д. Абухін

29.06.26