Справа № 373/180/26
Провадження № 2/373/731/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2026 року         м.Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області 
під головуванням судді     Свояка Д.В.
розглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:
Представниця позивача звернулася до суду з вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №12.06.2019-010000138 від 12.06.2019 у розмірі 12460,00 грн; стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір №19.05.2024-100000345, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 14 календарних днів за умовою «Короткий кредит» зі сплатою процентів у розмірі 28%, строком на 28 календарних днів зі сплатою процентів у розмірі 70%.
06.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу №СЦ-060824-13, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, через що станом на 19.11.2025 утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 12460,00 рн, з яких: заборгованість за кредитом – 7000,00 грн, заборгованість за відсотками – 1960,00 грн, штраф – 3500,00 грн.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: 
Ухвалою суду від 27.01.2026 відкрито провадження в цій справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 
У встановлений судом строк відповідачем, який повідомлений про розгляд справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України.
Судом встановлено наступні обставини:
До позову додані копії заявки та підтвердження на укладення кредитного договору №18.06.2020-010001388 від 18.06.2020, у яких позичальником зазначено ОСОБА_2 .
Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачем у справі є ОСОБА_1 , предмет позовних вимог – стягнення заборгованості за кредитним договором №12.06.2019-010000138 від 12.06.2019.
Також до позову додані копії пропозиції на укладення кредитного договору, карточки субконто за кредитним договорами від 12.06.2019, ID-картки ОСОБА_1 , договору факторингу №СЦ-060824-13 від 06.08.2024, витягу з реєстру прав вимоги №1 від 06.08.2024, акту приймання-передачі від 06.08.2024, платіжної інструкції №978 від 06.08.2024, довідки про розмір заборгованості за вказаним кредитним договором.
Норми права, застосовані судом:
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до норм ст. 526, 527, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦРК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінка аргументів сторін, доказів.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за кредитним договором №12.06.2019-010000138 від 12.06.2019, укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .
Разом з тим, до позову додані копії заявки та підтвердження на укладення кредитного договору № 18.06.2020-010001388 від 18.06.2020, у яких позичальником зазначено ОСОБА_2 .
Інші наявні у матеріалах справи докази не є достатніми для підтвердження факту укладення саме кредитного договору №12.06.2019-010000138 від 12.06.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .
З огляду на вищевказане, зважаючи на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що обставини виникнення у відповідача зобов`язань перед позивачем, на умовах, вказаних у позові, та порушення його прав, за захистом яких мало місце звернення до суду, не підтверджується належними та достатніми доказами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 263 – 265 ЦПК України, суд

ухвалив
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», код ЄДРПОУ 43170298, адреса місцезнаходження: вул.Алмазова Генерала, буд.13, офіс 601, м.Київ, 01133;
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. В. Свояк