Справа №766/3765/26
н/п 3/766/1603/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2026 року         м. Херсон
Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинська В.Е., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення Поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 130, ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , будучи протягом року двічі притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, 18.03.2026 року о 18:21 год. по вул. Центральній в с. Грозове Херсонського району Херсонської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за його згодою проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», ARTA 0173, Тест № 21, результат позитивний – 0,58 проміле. Подія фіксувалася шляхом безперервної зйомки на службову б/к СРПП № 2.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, ОСОБА_1 , 18.03.2026 року о 18:21 год. по вул. Центральній в с. Грозове Херсонського району Херсонської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом Херсонським міським судом Херсонської області від 07.05.2025 на строк 5 років, чим вчинив правопорушення повторно протягом року, тим самим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП а саме: повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
В судові засідання, призначені 13.04.2026, 27.04.2026  ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток в електронній формі на мобільний номер телефону, довідки про доставку яких наявні в матеріалах справи, направлення судових повісток, за адресою проживання, зазначеною в протоколі та розміщенням оголошення про виклик на офіційному сайті Херсонського міського суду Херсонської області. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).
Протоколи про адміністративні правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис та відповідні записи в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення», отже останньому було відомо про існування судового провадження відносно нього. Проте, зловживаючи своїми правами, ОСОБА_1 не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань, в тому числі про зміну місця проживання, до суду не подавав.
Відсутність правопорушника, під час розгляду адміністративних матеріалів, за жодних обставин не може виступати, як засіб уникнення адміністративної відповідальності особи, оскільки це буде означати про безкарність такої поведінки.
З огляду на викладене, судом не встановлено поважних причин неявки  ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення за відсутності останнього.
Так, вина  ОСОБА_1   за ч.3 ст.130, ч.5 ст. 126 КУпАП, підтверджена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення Серія ААБ № 248957 від 18.03.2026, в якому викладені обставини вчиненого  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, зокрема, останнім допущено порушення вимог п. 2.9 ПДР України, та який містить письмові пояснення ОСОБА_1 : «Я, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, вживав спиртні напої, горілку, продув алкотест, результат 0,58 %;
- протоколом про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 № 618395 від 18.03.2026, в якому викладені обставини вчиненого  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, зокрема, останнім допущено порушення вимог п. 2.1 ПДР України: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.;
- відеофайлом з нагрудного відео реєстратора поліцейського, котрий здійснював оформлення вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП, які кореспондуються з фактичними обставинами справи та вказують на факти порушення водієм вказаних Правил дорожнього руху України. Суддя звертає увагу, що такі відеозаписи із нагрудного відеореєстратора інспектора, якими зафіксовано обставини, є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України, про що констатовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі № 678/991/17, адміністративне провадження № К/9901/6128/18;
- чек-тестом алкотестера «Drager Alcotest 6820» від 18.03.2026, яким встановлено ступінь алкогольного сп`яніння, а саме: 0,58 проміле, який містить підпис ОСОБА_1 ;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Проба позитивна – 0,58 проміле;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.03.2026 року;
-інформаційною довідкою інспектора сектору адміністративної практики Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, відповідно якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувалося;
- інформаційною довідкою інспектора сектору адміністративної практики Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, відповідно якої, згідно відомостей наявних баз даних Національної поліції України за ОСОБА_1 не зареєстровано транспортних засобів;
- інформаційною довідкою інспектора сектору адміністративної практики Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, згідно якої ОСОБА_1 тричі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а саме:  постановами: Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2025; Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.06.2025; Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26.02.2026 за ч. 3 ст.130 КУпАП;
- копією постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу;
- копією постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 40 800 з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 9 років 8 місяців без оплатного вилучення транспортного засобу;
- копією постанови Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 51 000 з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 10 років
- копією постанови Серія БАД № 087986 від 18.03.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121-3, ч.5 ст. 121, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Оцінюючи викладене, необхідно враховувати таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП).
Відповідно до ст.ст.1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннямист.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Так, ст.251КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимогп.2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Аналогічну вимогу мстить і п. 6 розділу ІІ Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Відповідно до п. 4 розділу Х наказу Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).
Дії поліцейських в наведеній ситуації, окрім правил встановлених вищезазначеними нормами регламентовані нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно до п. 2 розділу І якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І Інструкції). За наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Пунктом 7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом, передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
У свою чергу відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (п.27Постанови Пленуму Верховного Суду України №14від 23.12.2005р.« Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).
Дійсно за конструкцією норми ст. 130 КУпАП відповідальності підлягають саме особи, що керують транспортним засобом, а тому вказана обставина підлягає першочерговому з`ясуванню, а в подальшому і доказуванню при складанні протоколу за ст. 130 КУпАП.
З досліджених під час судового розгляду відеофайлів, судом встановлено, що факт керування ОСОБА_1 зафіксовано та не заперечується ним, його огляд проведено на місці добровільно, з дотриманням вимог, визначених ст. 266 КУпАП, з результатами погодився, а тому підстав ставити під сумнів його результати не вбачається.
Оскільки ж ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, то наявні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.
Так як, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом: 07.05.2025, 17.06.2025, 18.02.2026 притягувався до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, то наявні ознаки повторного порушення протягом року вимогп. 2.1 «а» ПДР.
Так п. 2.1 «а» ПДР України, покладає на водія механічного транспортного засобу обов`язок, мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що досліджені судом докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин інкримінованих ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, ставити під сумнів, які підстав немає.
При вирішенні питання щодо міри адміністративної відповідальності виходжу з наступного.
Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
ОСОБА_1 вчинив декілька адміністративних правопорушень, які розглядаються одночасно одним і тим же органом, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме: ч.3 ст.130 КУпАП.
Разом з тим відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті 130 КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
Оскільки, санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає можливість конфіскації лише транспортного засобу, який перебуває у власності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що у свою чергу кореспондується і з положеннями ч. 1 ст. 29 КУпАП (конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України), до ОСОБА_1 відповідне стягнення застосоване не може бути.
До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи викладене вище, правила, визначені ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено, та приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та без конфіскації транспортного засобу, оскільки у приватній власності ОСОБА_1 не перебуває транспортний засіб, що відповідає санкції ч.3 ст.130 КУпАП, яке, на думку суду, є достатнім для виправлення порушника і попередження вчинення ним нових правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 , підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.33,36, 40-1,ч.5 ст.126, ст.130, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну) тисячу гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років  без конфіскації транспортного засобу.
(Рахунок отримувача: UA578999980313090149000021001, Одержувач ГУК у м. Херсон обл. /Херсон обл./21081300, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37959517, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300).
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.
У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя	В. Е. Дорошинська