ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7088/26 Справа № 216/7661/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/7661/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.
суддів - Акуленка В.В., Бондар Я.М.

сторони:
позивач -  Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2026 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 квітня 2026року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 12.03.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_2 , за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1362-0856.
На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С3435, для підписання Кредитного договору №1362-0856 від 12.03.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 10 000,00 грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 21 днів; пільгова % ставка – 0,01 % в день; знижена % ставка – 0,01 % в день; стандартна % ставка – 2,50 % в день. 
Станом на 02.09.2025, загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить: 111 641,63 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 13 998,60 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 97 643,03 гривень, порядок нарахування зазначеної суми заборгованості відображений в розрахунку сум заборгованості за Кредитним договором.
Разом з тим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 41 670,63 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 69 971,00 гривень.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 прострочену заборгованість за кредитом – 13 998,60 гривень, прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 55 972,40 гривень, що разом становить 69 971,00 гривень, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором від 12 березня 2024 року № 1362-0856 в розмірі 33998 гривень 60 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 13 998,60 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 20 000,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1177 гривень 03 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та невірне застосування норм матеріального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд належним чином не з`ясував обставини, що мають значення для справи, а саме «природу» процентів які просив стягнути позивач. Відповідно до п. 6.9. Договору позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити Кредитодавця до закінчення вказаних 14 календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу Кредитодавця. Проте, ОСОБА_2 правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористався та продовжував користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах. Отже, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. 
За таких обставин, позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.10. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.12. кредитного договору.
Наполягає на тому, що норма закону, зокрема п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов Договору.  Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». 
Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана відповідачу.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Ціна позову у даній справі становить 69 971 гривня, що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції станом на час подання апеляційної скарги, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.03.2024 між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” і ОСОБА_2 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1362-0856 на суму 10000 грн.
На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С3435, для підписання Кредитного договору №1362-0856 від 12.03.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 10 000,00 грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 21 днів; пільгова % ставка – 0,01 % в день; знижена % ставка – 0,01 % в день; стандартна % ставка – 2,50 % в день. 
13.03.2024 між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” і ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у сумі 4000,00 грн.
За розрахунками позивача, станом на 02.09.2025, загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 111 641,63 гривень. 
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 69 971,00 грн., яка складається з: 13 998,60 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 55 972,40 грн. – прострочена заборгованість за нарахованим процентами.
Частково задовольняючи позовні вимоги,  суд першої інстанцїі дійшов висновку, що у відповідача за тілом кредиту наявна заборгованість за договором №1362-0856 від 12 березня 2024 року. Така заборгованість виникла у ОСОБА_2 , оскільки взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором він не виконав. Доказів повернення грошових коштів у повному обсязі за кредитним договором, а також доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за тілом кредиту, відповідач суду не надав.
Щодо розміру стягнення з відповідача процентів, то суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення його розміру, оскільки визначений позивачем (кредитором) розмір є непропорційно завищеним і призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін на шкоду позичальнику (споживачу).
Висновки суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до  ОСОБА_2 про визначення розміру заборгованості за тілом кредиту у сумі 13 998,60 гривень учасниками справи фактично не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначеного розміру заборгованості за відсотками за кредитним договором №1362-0856 від 12 березня 2024 року, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Факт укладення між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” та ОСОБА_2 . Договору №1362-0856 від 12 березня 2024 року у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», встановлено судом першої інстанції та в апеляційному порядку сторонами не оспорюється.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові від 05 квітня 2023 року Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4518/16 зробила висновок про те, що «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання».
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує, що нарахування процентів має здійснюватися в межах строку кредитування.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до умов Договору №1362-0856 від 12 березня 2024 року, позичальнику ОСОБА_2 надано кредит у розмірі  10 000,00 грн. на наступних умовах: строк, на який надається кредит 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення кредиту – 05 січня 2025 року; базовий період – 21 календарних днів.
Згідно п. 2.1 Додаткової угоди від 13 березня 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1362-0856 кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 4 000 грн. Згідно п. 3 цієї Додаткової угоди, після укладання цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит, сума неповернутого кредиту становить 14 000 грн.
Відповідно до п.п 4.12 Кредитного договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі – Строк кредитування). Надання додаткових грошових коштів Позичальнику у рахунок Кредиту на підставі Додаткової угоди не змінює Строк кредитування. Дата повернення (виплати) Кредиту 05.01.2025 року. Строк дії Договору є рівним Строку кредитування. У будь-якому випадку Договір діє до 24 (двадцять четвертої) години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Продовження Строку кредитування або строку дії Договору або строку виплати кредиту в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим Договором.
Відповідно до п.п 4.8 цього Договору, базовий період складає 21 (календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору.
Відповідно до п.п 4.9 Кредитного договору №1362-0856 від 12 березня 2024 року, сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного Базового періоду. Проценти за користування Кредитом вважаються сплаченими з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок Кредитодавця. Позичальник підписанням цього Договору підтверджує та розуміє, що після ініціювання Позичальником переказу коштів з власного рахунку на рахунок Кредитодавця проходить певний час до моменту зарахування сплачених Позичальником коштів на рахунок Кредитодавця, а також те, що ризики того, що сплачені Позичальником кошти можуть надійти на рахунок Кредитодавця із затримкою, несе Позичальник.
Отже, строк кредитування за договором був погоджений сторонами та становив 300 днів, тобто до 05 січня 2025 року.
Оскільки строк дії даного кредитного договору сторонами погоджено до 05 січня 2025 року, то у позивача наявні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом по 05 січня 2025 року включно.
Судом встановлено, що позивачем розраховано проценти в межах строку кредитування та у відповідності до умов укладеного кредитного договору, тобто 2,5% на день, та розмір заборгованості за відсотками становить 97 643,03 грн.
Доказів оспорення відповідачем договору №1362-0856 про надання кредиту від 12 березня 2024 року, або певних його умов, зокрема, щодо порядку нарахування процентів за користування кредитом або нарахування комісії, суду не надано; клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується матеріалами справи.
Проте, на переконання колегії суддів, такі умови кредитного договору в частині нарахування процентів за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані, оскільки такі умови договору є нікчемними.
Так, відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Ураховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір був укладений 12 березня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення Закону застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності Законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону. Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Натомість у справі, що переглядається в апеляційному порядку, кредитний Договір №1362-0856 від 12 березня 2024 року  між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” та ОСОБА_2  укладено 12 березня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення стандартної процентної ставки на рівні 1,45 % є нікчемними в силу положень частини 5 статті 8 та частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
За період з 12 березня 2024 року по 01 квітня 2024 року позивачем здійснювалося нарахування відсотків за зниженою процентною ставкою – 0,01% та розмір заборгованості за відсотками у цей період, за підрахунками позивача, з якими погоджується суд апеляційної інстанцхі, становить 1,40 грн.
Колегією суддів здіснено перерахунок розміру відсотків з врахуванням відсоткової ставки 1 % в день за  період з 02 квітня 2024 року по 05 січня 2025 року на суму 13 998,60 грн, що становить 39 056,09 грн. (13 998,60 х 1 % х 279 днів = 39 056,09 грн). 
Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору за період з 12 березня 2024 року по 05 січня 2025 року становить 39 057,49 грн., а не 97 643,03 грн., як розраховано позивачем.
Наведеного вище суд першої інстанції не врахував, не перевірив відповідність розрахунку заборгованості вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та дійшов передчасного та необгрунтованого висновку про необхідність зменшення розміру відстків, у зв?язку з їх неспівмірністю та необгрунтованістю.
При цьому, колегія суддів зазначає, що висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 щодо права суду зменшити розмір відсотків, який підлягає стягненню з боржника на користь кредитора за договорами споживчого кредиту через їх неспівмірність та несправедливість (у договорі встановлено вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації - понад п`ятдесят відсотків вартості продукції, було сформовано за інших фактичних обстави, а саме - кредитний договір було укладено у 2021 році, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ, якою було обмежено максимальний розмір денної процентної ставки.
Натомість, у справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, максимальний розмір денної процентної ставки врегульовано на законодавчому рівні та не можна вважати такий розмір несправедливим.
Колегія суддів зазначає, що для визначення подібності правовідносин слід враховувати правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду у справах від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, провадження № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Відтак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру процентів з мотивів їх неспівмірності, несправедливості чи надмірності для споживача.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню, з вищенаведених підстав.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, зміні в частині розміру заборгованості за відсотками за кредитним договором № 1362-0856 від 12 березня 2024 року, стягнутої з  ОСОБА_2 на користь ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС”, із збільшенням цього розміру до 39 057,49 грн., що тягне за собою зміну рішення суду й у частині загального розміру стягнутої заборгованості до 53 056,09 (прострочена заборгованість за кредитом – 13 998,60 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 39 057,49 гривень).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та збільшує цей розмірі з 1177,03 грн. до 1839,50 грн, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.
Крім того, з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає стягненню судовий збір, понесений на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 2 761,54 грн.
Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» – задовольнити частково.
Заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2026 рокув частині розміру заборгованості відсотками за кредитним договором  № 1362-0856 від 12 березня 2024 року, стягнутої з  ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», змінити, збільшивши цей розмірі з 20 000 гривень 00 копійок до 39 057 (тридцяти дев?яти гривень п?ятдесяти семи) гривень 49 (сорока дев?яти) копійок.
Заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2026 рокув частині загального розміру заборгованості за кредитним договором № 1362-0856 від 12 березня 2024 року, стягнутої з  ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», змінити, збільшивши цей розмірі з 33998 гривень 60 копійок до 53 056 (п?ятдесяти трьох тисяч п?ятдесяти шести) гривень 09 (дев?ять) копійок.
Заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2026 рокув частині загального розміру судового збору, стягнутого з  ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», змінити, збільшивши цей розмірі з 1177 гривень 03копійок до 1 839 (однієї тисячі вісімсот тридцяти дев?яти) гривень 50 (п?ятдесмяти) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 2 761 (дві тисячі сімсот шістдесят одна) гривня 54 (п?ятдесят чотири) копійки.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: