ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
	Справа № 636/4196/26  Провадження№ 1-кп/636/1601/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді – ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні в судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 12026226290000069 від 12 березня 1976 за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,         ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербка Чечельницького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдат, на посаді водія-заправника автомобільного взводу автомобільної роти підвозу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
встановив:
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення – кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України за встановлених в судовому засіданні обставин.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №240 від 10.08.2025 військовослужбовець солдат ОСОБА_3 призначений на посаду водія-заправника автомобільного взводу автомобільної роти підзвозу пального та мастильних матеріалів військоовї частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення.
Згідно зі ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом.
Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом. Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_3 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.
Проте, ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальний проступок, за наступних обставин.
Так, 03.04.2026 року ОСОБА_3 , після отримання підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 та усвідомлюючи, що він порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», почав свідомо використовувати завідомо підроблений документ – посвідчення водія серії НОМЕР_2 (бланк серії НОМЕР_2 ), виданий 09.12.2025, ТСЦ 8042, дійсне до 09.12.2055, з відкритими категоріями «В1», «В», «С1», «С» на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом.
03.04.2026 приблизно о 07 годині 11 хвилин ОСОБА_3 , рухаючись автомобілем «Renault Premium 270», з номерними знаками НОМЕР_3 , за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, автодорога «Київ-Харків-Довжанський», був зупинений на блок посту «Дім» співробітниками поліції згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" для перевірки документів. 
Під час перевірки документів ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав, завідомо підроблений документ - бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 (бланк серії НОМЕР_2 ), виданий 09.12.2025, ТСЦ 8042, дійсне до 09.12.2055, з відкритими категоріями «В1», «В», «С1», «С» на власне ім`я.
Встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 (бланк серії НОМЕР_2 ), виданий 09.12.2025 ТСЦ 8042 на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника – України.
Наведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень – кримінальних проступків, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України. 
ОСОБА_3 згоден з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без його виклику та без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України повністю доведена.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.
При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_3 суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнає ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 посередньо характеризується за місцем несення служби, бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, віднесених законодавством до кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його відношення до скоєних кримінальних проступків та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України.
За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини статті.
Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним, справедливим і цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям та меті покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів за № СЕ-19/121-26/9946-ДД від 14 квітня 2026 року у сумі 2674,20 грн підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 06 квітня 2026 року на предмет ззовні схожий на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8042, 09.12.2025, дійсне до 09.12.2055, з відкритими категоріями «В1», «В», «С1», «С» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщено до сейф пакету № 7371422, на якому зазначені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії, фактичним власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – підлягає скасуванню.
Запобіжні заходи відносно ОСОБА_3 не обирались.
Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
Речові докази у кримінальному провадженні: предмет ззовні схожий на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8042, 09.12.2025, дійсне до 09.12.2055, з відкритими категоріями «В1», «В», «С1», «С» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщено до сейф пакету № 7371422, на якому зазначені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії, фактичним власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-26/9946-ДД від 14 квітня 2026 року у сумі 2674,20 грн - на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 06 квітня 2026 року на предмет ззовні схожий на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8042, 09.12.2025, дійсне до 09.12.2055, з відкритими категоріями «В1», «В», «С1», «С» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщено до сейф пакету № 7371422, на якому зазначені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії, фактичним власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя        ОСОБА_1