Справа № 367/8440/24 
Провадження по справі № 1-кп/367/213/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника - ОСОБА_11 ,
обвинуваченого - ОСОБА_12 ,
потерпілої - ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2024 року за № 12024110000000210 по обвинуваченню
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, не одруженого, проходить службу на посаді командира відділення - командира машини 2 відділення спостереження взводу спостереження розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, в тому числі:
-18.05.1998 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.142, ч.3 ст. 193, ч. 1 ст. 194, ст. 42 КК України (в редакції 1960р.) до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є власністю засудженого, звільненого 15.10.2004 з Роменської ВК (№56) Сумської області по відбуттю строку покарання;
-18.01.2011 за вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі, звільненого 02.04.2015 з Катеринівської ВК (№ 46) Рівненської області на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 25.03.2015 на невідбутий строк 1 рік 28 днів; 
-перебіг строку погашення судимостей перервався та обчислюється заново з 22.08.2019 після фактичного відбуття покарання за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.358 КК України від 22.03.2018, зміненим ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.08.2018;
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України, -

встановив:
Інструктор з бойової армійської системи роти Військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_2 , старший сержант ОСОБА_12 , у порушення вимог ст. ст. 41, 68, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11 червня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись за адресою: буд. №35 по вул. Громадська в м. Ірпінь, Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись довірливими відносинами із потерпілим ОСОБА_14 , шляхом зловживання його довірою, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, сірого кольору, із номерним знаком « НОМЕР_2 ». Після чого, ОСОБА_12 виїхав на зазначеному автомобілі з двору будинку №35 по вул. Громадська в м. Ірпінь Київської області та поїхав у невідомому напрямку, спричинивши своїми діями майнової шкоди потерпілому ОСОБА_14 на суму 207 214, 47 гривень.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_12 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене повторно.
Окрім того, 11 червня 2023 року, точний час не встановлено, ОСОБА_12 , знаходячись за адресою: буд. №35 по вул. Громадська в м. Ірпінь Київської області, зловживаючи довірою, видаючи свої дії як такі, що здійснюються в інтересах потерпілого, та переконавши ОСОБА_14 надати йому гроші в сумі 3000 доларів США, під приводом розмитнення автомобіля потерпілого та постановлення його на облік в Україні з подальшою реєстрацією на потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами ОСОБА_14 в сумі 3000 доларів США, що становить 109 705, 8 гривень згідно курсу НБУ станом на 11 червня 2023 року, після чого, заволодівши ключами від автомобіля, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, тобто незаконно заволодів вказаним майном, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення виїхав на транспортному засобі «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, сірого кольору, із номерним знаком « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_14 , розпорядившись в подальшому грошима на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 109 705 гривень 80 копійок.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_12 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, а саме шахрайство, вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав та надав показання про те, що дружину потерпілого ОСОБА_14 - ОСОБА_13 знає 20 років, 7,5 років вони співмешкали разом, після чого вона почала жити із ОСОБА_15 . Зазначив, що із ОСОБА_16 він продовжив спілкуватися, приблизно два-три рази в рік приїздив до них із ОСОБА_15 в гості. У 2017 році вони з ОСОБА_13 посварилися, після чого півроку не спілкувалися взагалі. Потім поступово відновили спілкування, та станом на червень 2023 року у нього із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були нормальні стосунки. По телефону ОСОБА_17 повідомила йому, що вони з ОСОБА_15 не можуть користуватися наявним у ОСОБА_18 автомобілем марки Мерседес, оскільки він на російських номерах. ОСОБА_17 знала, що у нього у розпорядженні є три автомобілі, тому попросила дати їм із ОСОБА_15 автомобіль, яким би вони могли користуватися. Зі слів обвинуваченого, він відповів ОСОБА_13 , що просто віддати свій автомобіль він не може, бо залишиться «без коліс», однак запропонував обмінятися автомобілями, зазначивши, що віддасть ОСОБА_19 та ОСОБА_20 автомобіль марки Хонда, при цьому ОСОБА_21 має віддати належний йому автомобіль марки Мерседес, на що ОСОБА_17 та ОСОБА_22 погодилися. Далі, на початку червня 2023 року він разом із ОСОБА_23 , з якою на той час співмешкав, а також колегою ОСОБА_24 , приїхали на автомобілі мінівен Хонда Ілюзіон , 2017 року випуску, в м. Ірпінь, до ОСОБА_26 та ОСОБА_18 в гості, перебували там два дні, відпочивали на річці, вирішували інші справи в місті, на третій день поїхали. У день їхнього від`їзду, перед виходом з будинку, ОСОБА_17 віддала йому два ключі від автомобіля Мерседес та техпаспорт, а також комплект зимової гуми до автомобіля Мерседес, при цьому, ОСОБА_12 віддав ОСОБА_13 ключі та техпаспорт від автомобіля марки Хонда. ОСОБА_12 зазначив, що у цей час ОСОБА_22 спав п`яний, та, відповідно, не бачив що відбувалося. Крім того, ОСОБА_12 зазначив, що на момент обміну автомобілями Хонда, 2017 року випуску, була в ідеальному стані, а Мерседес мав розбиту ходову, однак він не розглядав обмін з точки зору вартості автомобілів, так як на війні автомобіль потрібен лише для пересування. Далі, згідно попередньої домовленості щодо обміну автомобілями, до автомобіля марки Мерседес, за кермо сів ОСОБА_12 , на пасажирські місця сіли ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , до автомобіля завантажили зимову гуму, після чого поїхали до міста Миколаїв. При цьому, автомобіль марки Хонда залишився стояти під двором біля будинку ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Через 2,5 - 3 місяці, коли він відремонтував ходову Мерседеса , до нього подзвонила ОСОБА_13 та висунула вимогу про повернення автомобіля Мерседес, на що обвинувачений запитав про те, як він може його повернути, якщо він вклав у його ремонт 67 тисяч гривень, на що ОСОБА_13 відповіла, що також вклала 16 тисяч гривень на придбання колес для Хонди. Далі, ОСОБА_12 зазначив про те, що погодився повернути автомобіль Мерседес, однак повідомив ОСОБА_13 про те, що в такому випадку вона має повернути йому автомобіль Хонда, на що ОСОБА_13 відповіла, що автомобіль Хонда вій їй подарував. ОСОБА_12 додав, що на той час вже вклав у ремонт автомобіля Мерседес 67 тисяч гривень, а тому, оскільки вони обмінялися з ОСОБА_13 автомобілями «ключ на ключ», то вирішив не повертати автомобіль, оскільки вимога ОСОБА_13 не узгоджувалася з їх попередньою домовленістю. Також, обвинувачений ОСОБА_12 зазначив, що жодних коштів ні у ОСОБА_14 , ні у ОСОБА_13 під час обміну автомобілями не брав, не обіцяв зареєструвати на українські номери та повернути автомобіль. Розмова стосовно розмитнення автомобіля та 3000 тисяч доларів відбулася з ОСОБА_13 вже пізніше, коли він був у Миколаєві, вона запитала, чи може ОСОБА_12 розмитнити Мерседес, оскільки він на російських номерах, на що ОСОБА_12 відповів, що запитає у командира, та роз`яснив їй, що якщо автомобіль поставити на чорні номера, то він уже належатиме бригаді, і повернути його буде неможливо. Також, обвинувачений звернув увагу на ту обставину, що на досліджених у судовому засіданні записах розмов ОСОБА_13 пред`являючи йому вимогу щодо повернення автомобіля, жодного разу не пред`явила вимогу щодо повернення 3000 доларів, що, на його думку підтверджує те, що гроші йому не передавалися. ОСОБА_12 зазначив, що у подальшому автомобіль марки Мерседес обміняв на інший автомобіль у військовослужбовця ОСОБА_30 . Про те, що у ОСОБА_13 забрали Хонду він дізнався вже у судовому засіданні, він цей автомобіль у неї не забирав, також не доручав третім особам забрати цей автомобіль у ОСОБА_13 .
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України, його винуватість у вчиненні вказаних злочинів підтверджується наступними доказами, дослідженими судом в судовому засіданні. 
Зокрема, потерпілий ОСОБА_14 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав показання про те, що він є власником автомобіля Мерседес Е280, сріблястого кольору, який зареєстрований в Кабардино-Балкарії, рф, вказаний автомобіль він придбав у дружини родича 01.04.2014. Оскільки автомобіль був на російських номерах, його потрібно було розмитнити, потерпілий зазначив, що з метою користування автомобілем він змушений був виїжджати раз на рік та заїжджати на цьому автомобілі в країну, процедура розмитнення коштувала 4900 доларів США, а тому автомобіль залишався нерозмитненим. Також зазначив, що з ОСОБА_32 він познайомився влітку 2011 року, його дружина ОСОБА_17 була раніше знайома з ОСОБА_12 , жила з ним у цивільному шлюбі, а тому періодично з ним спілкувалися. 10 червня 2023 року близько 10 години до них з ОСОБА_16 в гості на автомобілі Хонда приїхали ОСОБА_33 , а також його знайомі на ім`я ОСОБА_34 та ОСОБА_35 . Під час застілля ОСОБА_33 повідомив, що служить у воєнній поліції, а тому допоможе їм розмитнити автомобіль Мерседес, сказав, що спочатку поставить його на військовий облік, а потім на цивільний, також зазначив, що потерпілому потрібно буде заплатити кошти в сумі 3000 доларів США за те, щоб прискорити процес розмитнення автомобіля. Наступного дня, 11 червня 2023 року ОСОБА_33 , а також його знайомі ОСОБА_34 та ОСОБА_35 зібралися їхати, дружина потерпілого, коли всі разом стояли у дворі будинку, віддала ОСОБА_36 ключі від автомобіля Мерседес, техпаспорт, а також 3000 доларів США, всі присутні це бачили. Домовленість з ОСОБА_32 була про те, що він допоможе поставити належний йому автомобіль Мерседес на українські номери за 3000 доларів США та поверне автомобіль через 1 місяць, у крайньому випадку мав повернути через 2 місяці. ОСОБА_37 сам назвав цю суму коштів, яку потрібно було йому передати. При цьому, ОСОБА_37 передав йому ключі та техпаспорт від автомобіля Хонда, на вірменських номерах, та залишив цей автомобіль в користування потерпілого ОСОБА_14 та його дружини, сказавши що залишає цей автомобіль їм назовсім. Після цього, ОСОБА_33 , а також ОСОБА_34 та ОСОБА_35 сіли в належний потерпілому автомобіль Мерседес та поїхали. Потерпілий ОСОБА_14 зазначив, що договірних відносин між ним та ОСОБА_12 щодо обміну автомобілями не було, згідно домовленості, ОСОБА_12 мав повернути автомобіль Мерседес вже зареєстрований на українських номерах через один-два місяці. В цей період ОСОБА_12 в телефонному режимі потерпілому та його дружині ОСОБА_13 зазначав, що займається питанням розмитнення автомобіля. Однак, ні автомобіль Мерседес, ні кошти ОСОБА_12 не повернув. Автомобіль Мерседес перебуває на штрафмайданчику у Бориспільському районі. 29 лютого 2024 року ОСОБА_12 попросив у ОСОБА_14 автомобіль Хонда з`їздити по справах та пообіцяв що ввечері поверне, також ОСОБА_14 надав ОСОБА_12 ключі та техпаспорт від автомобіля, після чого ОСОБА_12 автомобіль Хонда не повернув, що і стало підставою для подальшого звернення до поліції. 
Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною в судовому засіданні, надала показання про те, що ОСОБА_39 знає зі школи, раніше проживала з ним в цивільному шлюбі, потім у 2020 році перестали спілкуватися, пізніше, коли дізналася, що ОСОБА_37 став військовим, то відновили спілкування. Під час телефонної розмови з ОСОБА_12 свідок повідомила йому, що її чоловік ОСОБА_14 хворий, що автомобіль ОСОБА_14 вони віддали хворому сусіду, а тому у них відсутній автомобіль для користування, на що ОСОБА_12 сказав, що у нього в розпорядженні є три автомобілі, тому один з них він може їм дати. На цьому автомобілі марки Хонда із правостороннім кермом та на вірменських номерах він приїхав до неї та ОСОБА_14 у червні 2023 року в м. Ірпінь разом зі своєю співмешканкою на ім`я ОСОБА_40 та другом на ім`я ОСОБА_41 . Перебуваючи у них вдома, ОСОБА_12 , знаючи, що автомобіль ОСОБА_14 . Мерседес нерозмитнений, сказав, що зможе допомогти розмитнити автомобіль, а саме поставити належний ОСОБА_14 автомобіль спочатку на чорні військові номера, а потім на українські, також сказав що для вирішення цього питання знадобиться 3000 доларів США та час від 1 до 3 місяців. Наступного дня, у день їхнього від`їзду, коли всі стояли на вулиці у дворі будинку, а саме: в присутності ОСОБА_14 , співмешканки ОСОБА_12 - ОСОБА_42 , друга ОСОБА_43 , свідок ОСОБА_13 особисто передала ОСОБА_12 два ключі від автомобіля Мерседес, техпаспорт, а також грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Також, ОСОБА_13 зазначила, що автомобіль Хонда ОСОБА_12 залишив їм з ОСОБА_14 в користування, до якого часу вони не обговорювали, при цьому, ОСОБА_12 не говорив, що дарує їй автомобіль Хонда. Після цього, ОСОБА_12 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 поїхали на автомобілі Мерседес, а автомобіль Хонда залишився біля двору ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Приблизно у листопаді 2023 року до них приїхав ОСОБА_12 без автомобіля та сказав що йому потрібно провідати друга ОСОБА_43 , забрав автомобіль Хонду, і не повернувся. Свідок ОСОБА_13 почала розшукувати автомобіль Хонду , знайшла його в Києві, забрала та поставила вдома, декілька місяців автомобіль стояв, після чого приїхали люди у військовій формі та забрали автомобіль Хонду, коли вона була на роботі.
Свідок ОСОБА_44 , будучи допитаною в судовому засіданні, надала показання про те, що знає ОСОБА_39 через її подругу ОСОБА_45 . Зазначила, що два роки тому, у червні 2023 року, вона була у гостях у ОСОБА_26 та ОСОБА_18 , та побачила, як приїхав ОСОБА_33 , а також з ним були дівчина ОСОБА_34 та хлопець ОСОБА_35 , на чому приїхав ОСОБА_12 зі знайомими свідок не бачила. Також, свідок не пам`ятає, чи ночували вони тоді в будинку ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Свідок перебувала в будинку у іншій кімнаті, вони заходили до будинку, пили каву, потім вийшли у двір, однак свідок до них не виходила, бачила їх через вікно. У цей час зайшла до кімнати ОСОБА_17 , взяла зі столу 3000 доларів США, а також гривні десь 12 тисяч, свідок запитала навіщо вона бере гроші, на що ОСОБА_17 відповіла, що потім розповість, та пішла з грошима на вулицю. В цей час із гаража вигнали автомобіль Мерседес, та всі стояли біля цього автомобіля. Після чого, свідок ОСОБА_44 у вікно побачила, що ОСОБА_46 віддала кошти в руки ОСОБА_47 , який був одягнутий у військову форму, після чого той, не рахуючи гроші, поклав їх до кишені. Також, під час передачі коштів був присутній ОСОБА_22 . Після цього, ОСОБА_48 поїхав зі своїми знайомими на автомобілі Мерседес. Зі слів ОСОБА_26 , свідку стало відомо, що ОСОБА_12 пообіцяв ОСОБА_49 розмитнити автомобіль Мерседес та поставити його на українські номера за 3000 доларів США, однак цього не зробив, ні автомобіль, ні кошти не повернув.
Свідок ОСОБА_50 , будучи допитаною в судовому засіданні, надала показання про те, що влітку 2023 року вона разом із ОСОБА_51 та його знайомим ОСОБА_52 приїхали на автомобілі мікроавтобус, модель не пам`ятає, в місто Ірпінь у гості до ОСОБА_26 та ОСОБА_18 , пробули там два дні, на третій день до обіду поїхали. Автомобіль, на якому приїхали, поставили поруч із двором на площадці біля магазину, там же цей автомобіль і залишився після того як вони поїхали в місто Миколаїв. Коли вони перебували у гостях, ОСОБА_46 розмовляла з ОСОБА_51 про те, що у них є автомобіль Мерседес, він на російських номерах, а тому їздити на ньому вона не може. Коли сиділи всі за столом, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_19 та ОСОБА_20 допомогу у переоформленні автомобіля Мерседес, а саме запропонував поставити автомобіль Мерседес на чорні військові номери, а потім перевести на білі номери, таким чином його розмитнивши. ОСОБА_37 сказав, що це буде коштувати 3000 доларів США, ОСОБА_12 говорив, що переоформлення йому допоможе здійснити командир. Також, свідок ОСОБА_50 звернула увагу, що в день їхнього від`їзду, вони їздили по справах по місту, а потім коли повернулися, свідок заходила в будинок переодягатися та пити каву, то в будинку була якась жінка, але вона з нею не знайомилася. У день від`їзду, коли всі стояли на вулиці у дворі біля будинку, ОСОБА_37 вивіз автомобіль Мерседес із гаража, після чого ОСОБА_17 передала ОСОБА_47 грошові кошти, там були долари і гривні, після чого, ОСОБА_12 , не рахуючи гроші, одразу поклав їх у кишеню. Після цього, ОСОБА_37 , свідок ОСОБА_50 та ОСОБА_28 поїхали в місто Миколаїв на автомобілі Мерседес сірого кольору. Свідок додала, що коли вони їхали в Ірпінь, то ОСОБА_37 був у цивільному одязі, а коли збиралися їхати до міста Миколаїв, то ОСОБА_37 переодягнувся у військову форму. Також, свідок зазначила що питання щодо обміну автомобілями не обговорювалося, ОСОБА_37 сказав ОСОБА_20 , що коли він привезе автомобіль Мерседес, то забере свій автомобіль. Також, свідку відомо, що деякий час ОСОБА_37 їздив на автомобілі Мерседес у місті Миколаїв. Подальша доля автомобіля Мерседес свідку невідома.
Свідок ОСОБА_53 , будучи допитаним в судовому засіданні, надав показання про те, що на початку весни 2024 року він перебував на військовій службі, дислокувався у місті Коблеве, забезпечення автомобільним транспортом не було, волонтери забезпечили його автомобілем марки Форд, однак невдовзі він вийшов з ладу, і тому свідок шукав можливість комусь продати цей автомобіль в обмін. До нього підійшов ОСОБА_33 та сказав що у нього є автомобіль Мерседес, який він може обміняти на автомобіль свідка Форд. Вони дійшли згоди та поміняли автомобілі «ключ на ключ». Техпаспорт до автомобіля ОСОБА_37 свідку не передавав, передав лише автомобіль Мерседес та ключі від автомобіля. У свою чергу свідок передав ОСОБА_47 автомобіль Форд та ключ від нього. Щодо техпаспорту ОСОБА_37 зазначив, що буде шукати, оскільки він зник, у подальшому техпаспорт на автомобіль ОСОБА_12 так і не передав. Також, свідок повідомив, що на автомобілі Мерседес були українські номера, які він потім зняв та поставив чорні військові номера. У подальшому, літом 2024 року працівники правоохоронних органів вилучили у нього автомобіль Мерседес.
Так, аналізуючи зміст показань потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_44 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також не вбачає підстав для визнання їх недостовірними та недопустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Проаналізувавши показання потерпілого та свідків, у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку між собою, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, суд дійшов висновку, що вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_12 злочинів, викладених у вироку суду, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України.
Також, вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами:
- відомостями із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 01.04.2024 уповноваженою особою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12024110000000210, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, щодо заволодіння ОСОБА_12 11.06.2023 транспортним засобом марки Мерседес Е280, 1999 року випуску, та грошовими коштами, під приводом розмитнення автомобіля, та спричинення громадянину ОСОБА_56 матеріальної шкоди на загальну суму 8000 доларів США; 20.06.2024 уповноваженою особою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, щодо незаконного заволодіння ОСОБА_12 . 11.06.2023 належним ОСОБА_14 транспортним засобом марки Мерседес Е280, 1999 року випуску, яке у подальшому постановою прокурора об`єднано у одне провадження із кримінальним провадженням 12024110000000210 (т.2, а.с. 1-2, 5-6);
- відомостями, які містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2024, відповідно до якого 29 березня 2024 року ОСОБА_14 повідомив ДВБ НПУ про те, що 11.06.2023 ОСОБА_12 шляхом обману заволодів належним йому автомобілем марки «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, із номерним знаком « НОМЕР_2 », вартістю 5000 доларів США та грошовими коштами в сумі 3000 доларів США під приводом розмитнення вказаного автомобіля (т.2, а.с. 9-11);
- відомостями із копії паспорту транспортного засобу НОМЕР_4 , копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , відповідно до яких власником транспортного засобу «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, перламутрово-серебристого кольору, із номерним знаком « НОМЕР_2 », VIN НОМЕР_6 , з 01.04.2014 є ОСОБА_14 (т.2, а.с. 13-15);
- фактичними даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2024 та ілюстраційній таблиці до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 за фотознімками впізнав ОСОБА_12 як особу, яка шахрайським шляхом заволоділа автомобілем «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, а також грошовими коштами в сумі 3000 доларів США (т.2, а.с. 17-21);
- фактичними даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2024 та ілюстраційній таблиці до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 за фотознімками впізнала ОСОБА_12 як особу, яка шахрайським шляхом заволоділа автомобілем «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, а також грошовими коштами в сумі 3000 доларів США (т.2, а.с. 22-25);
- відомостями, які містяться у заяві ОСОБА_13 від 23.04.2024, яка просила долучити оптичний диск із записами голосових повідомлень між нею та ОСОБА_12 з приводу заволодіння ним автомобілем «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, а також грошовими коштами в сумі 3000 доларів США (т.2, а.с. 26-27);
- фактичними даними, які містяться у протоколі огляду від 29.05.2024, відповідно до якого оперуповноваженим ДВБ НП України проведено огляд інформації, яка міститься на оптичному носії DVD-R диску «Verbatium» наданому свідком ОСОБА_13 , зокрема після відкриття диску за допомогою стаціонарного комп`ютеру на ньому виявлено 12 аудіофайлів та 1 відеофайл. Відповідно до змісту аудіофайлу формату «М4А» з назвою «1ae4c87a533e05045bce7bb0b670ee86» ОСОБА_12 зазначає про те, що автомобіль Мерседес на базі, командир на ньому їздить, а Хонда у нього під лікарнею стоїть. Відповідно до змісту аудіофайлу формату «М4А» з назвою «5a3ba7d397881439c4e0235dcec94b5e» ОСОБА_12 зазначає про те, що вирішує питання щодо ремонту ключа до автомобіля Мерседес за 220 доларів, а також пропонує ОСОБА_13 і ОСОБА_14 приїхати до нього, вказуючи, що вони приїдуть на поїзді а поїдуть «на своїх двох». Відповідно до змісту аудіофайлу формату «М4А» з назвою «89c83ed2da318bb5b3aabe18f675746d» ОСОБА_12 зазначає, що завантажив у Мерседес колеса, тушонку, броню, однак ключа у нього немає. Відповідно до змісту аудіофайлу формату «М4А» з назвою «3544b986a4166ef95ed052773fe0856e» ОСОБА_12 зазначає про те, що якщо він піде на принцип, то ОСОБА_13 ні на Мерседесі, ні на Хонді не проїде і 20 кроків. Відповідно до змісту аудіофайлу формату «М4А» з назвою «5195af29372df37fead859d29ceba4a6» ОСОБА_12 запитує у ОСОБА_13 , чи є в неї фотографії техпаспорту від Мерседеса , оскільки він не може знайти техпаспорт, та зазначає що ключ «прив`яже» цього ж дня. Відповідно до змісту аудіофайлу формату «М4А» з назвою «6870fbeb266c0ad181eee3e92cfd9bb0» ОСОБА_12 зазначає ОСОБА_13 про те, що він їй говорив, що вклав у Мерседес 60 тисяч, і це можна перевірити, що він приїде на Мерседесі, вони поїдуть на СТО, автомобіль піднімуть, там всі 8 важелів нових, нові сайлентблоки, також додав, що приїде, обіллє бензином їхній Мерседес та запалить, а якщо вона приїде до нього, то на автомобілі не виїде. Відповідно до змісту відеофайлу з назвою «WhatsApp Video 2024-04-25 at 11.11.47» (mp4), на відео зображено автомобіль «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, сірого кольору, із номерним знаком « НОМЕР_7 », при цьому, ОСОБА_12 знімає вказаний автомобіль на відео, адресоване ОСОБА_13 та коментує, зазначаючи про те, що це її Мерседес, що він не проданий, при цьому, ОСОБА_12 відкриває передні водійські двері вказаного автомобіля та знімає на відео салон автомобіля (т.2, а.с. 31-35);
- фактичними даними, які містяться у звіті про оцінку №103/23 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 29 травня 2024 року, складеному СПД « ОСОБА_57 », відповідно до якого ринкова вартість легкового автомобіля Mercedes Benz Е280, VIN НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 207 214 гривень 47 копійок (т.2, а.с. 44-56);
- фактичними даними, які містяться у протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 25 червня 2024 року, згідно якого слідчим на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21.05.2024 у справі №761/17371/24 в електронному вигляді отримано інформацію у ТОВ «Лайфселл», яку записано на диск з написом 06783ВК. Відповідно до змісту інформації, що міститься у електронному вигляді на диску з написом 06783ВК, встановлено, що абонент з номером телефону НОМЕР_8 , яким користувався ОСОБА_12 , перебував у місті Ірпінь 09-10 липня 2023 року та 18 лютого 2024 року (т.2, а.с. 61-65);
- фактичними даними, які містяться у протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 24 червня 2024 року, згідно якого слідчим на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21.05.2024 у справі №761/17371/24 в електронному вигляді отримано інформацію у ПрАТ «ВФ Україна», яку записано на диск з написом 761/17371/24 CD-24-07668/КІ 31.05.2024 р. Відповідно до змісту інформації, що міститься у електронному вигляді на диску, встановлено, що абонент з номером телефону       НОМЕР_9 , яким користувався ОСОБА_12 , перебував у місті Ірпінь 18 лютого 2024 року (т.2, а.с. 66-70);
- фактичними даними, які містяться у протоколі обшуку від 20 червня 2024 року, а також на відеозаписі, який міститься на додатку до протоколу обшуку від 20.06.2024 - Micro-CD карті, відповідно до якого слідчим за участю понятих 20.06.2024 в період часу з 11 години 21 хвилини до 13 години 01 хвилини проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_58 . У ході проведення обшуку ОСОБА_23 було видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також довідка про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_59 , зазначений паспорт та довідку було упаковано до спеціального сейф-пакету НПУ WAR 1106320 (т.2, а.с. 76-83);
- відомостями, які містяться у висновку експерта №СЕ-19/111-24/38405-ДД від 18 липня 2024 року, складеному за наслідками проведення судової технічної експертизи, відповідно до якого у паспорті громадянина України з серією та номером НОМЕР_11 , на ім`я ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутній аркуш з нумерацією сторінок 5/6 - 11/12; у паспорт громадянина України з серією та номером НОМЕР_11 , на ім`я ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до первинного змісту документа вносилися зміни, шляхом переклеювання фотокартки на першій сторінці (т.2, а.с. 104-104-А); 
- згідно із відомостями Державної міграційної служби України, паспорт громадянина України ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_11 визнаний недійсним у зв`язку з втратою (т.2, а.с. 241);
- відомостями, які містяться в рапорті чергового інспектора СРПП №1 ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2024, відповідно до якого 19.06.2024 о 19:22 надійшло повідомлення про те, що за адресою: Березанський район, с. Коблеве, проспект Курортний, під час патрулювання курортної зони с. Коблеве інспектором СРПП ВП №8 Миколаївського РУП зупинено легковий автомобіль марки Mercedes Benz Е280, д/н НОМЕР_2 російської реєстрації, який за даними ІПС «Гарпун» перебуває у розшуку, рапорт зареєстровано в ІТС «ІП НПУ» 19.06.2024 за №1562 (т.2, а.с. 112);
- фактичними даними, які містяться у протоколі огляду предмета від 19 червня 2024 року, а також фототаблиці до нього, відповідно до якого слідчим за участю понятих 19.06.2024 в період часу з 19 години 20 хвилини до 19 години 56 хвилини, за участю ОСОБА_61 проведено огляд автомобіля Mercedes Benz Е280, VIN НОМЕР_6 , номерний знак « НОМЕР_7 », маркування кузова НОМЕР_12 , під час проведення огляду будь-яких документів про реєстрацію даного автомобіля не виявлено, автомобіль на час огляду перебуває у непошкодженому стані, технічно справний, на момент огляду встановити достовірність державної реєстрації не вдалось, також встановлено, що з 19.06.2024 даний автомобіль перебуває у розшуку по базі «Гарпун» (т.2, а.с. 113-118);
- фактичними даними, які містяться у протоколі обшуку від 20 червня 2024 року, а також на відеозаписі, який міститься на додатку до протоколу обшуку від 20.06.2024 - Micro-CD карті, відповідно до якого слідчим за участю понятих 20.06.2024 в період часу з 17 години 40 хвилини до 18 години 30 хвилини проведено обшук автомобіля Mercedes Benz Е280, VIN НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_2 , в ході обшуку з-під килимка заднього сидіння вилучено флеш накопичувач «Transcend» чорного кольору, який упаковано до пакету WAR 1106109, крім того, вилучено вказаний вище автомобіль та ключ до нього чорного кольору, та в подальшому буде транспортовано до спеціального майданчику за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська. Встановлено, що вказаний автомобіль був зупинений 19.06.2024 згідно ЄО ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Київській області під №1562, наявні пошкодження у вказаному авто зафіксовані на відео (т.2, а.с. 89-95);
- фактичними даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2024 та ілюстраційній таблиці до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_53 за фотознімками впізнав ОСОБА_12 як особу, з якою він в березні 2024 року обмінявся легковими автомобілями, а саме автомобіль Ford обміняв на Mercedes (т.2, а.с. 105-106);
- фактичними даними, які містяться у протоколі огляду від 20.06.2024, відповідно до якого слідчим за участю понятих 20.06.2024 в період часу з 21 години 10 хвилини до 21 години 35 хвилини проведено огляд приміщення контрольно-пропускного пункту пожежного взводу військової частини НОМЕР_13 розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , та встановлено, що у вказаному приміщенні знаходиться військовослужбовець ВЧ НОМЕР_13 ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який добровільно видав 2 номерних знака « НОМЕР_14 ЕХ 07 rus», які знаходились в автомобілі Mercedes Benz Е280, VIN НОМЕР_6 , вказані два номерних знаки вилучено та поміщено до пакету №7300211 (т.2, а.с. 107-109);
- відомостями, які містяться в акті прийому передачі від 21.06.2024, відповідно до якого слідчим передано на зберігання в ТОВ «Укрспецпарк» автомобіль Mercedes Benz Е280, VIN НОМЕР_6 номерний знак НОМЕР_7 , а ТОВ «Укрспецпарк» прийняв на зберігання вказаний транспортний засіб (т.2, а.с. 110);
- фактичними даними, які містяться у протоколі огляду від 27.05.2024, відповідно до якого оперуповноваженим ДВБ НП України проведено огляд інформації, яка міститься в інтеграційній платформі відеоспостереження та відеоаналітики Національної поліції України, комплексній системі відеоспостереження міста Києва та Інформаційному порталі Національної поліції України, підсистемі «Гарпун» щодо фотофіксації автомобіля марки «Mercedes Benz Е280», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_15 (07рф) (н.з. НОМЕР_7 ), в ході огляду виявлено наступну інформацію щодо переміщення вказаного автомобіля по території України: 10.07.2023 о 09:57 у Київській області на трасі в районі с. Путрівка, останній раз зафіксовано 10.01.2024 о 06:51 у м. Одеса, також автомобіль фіксувався 10.01.2024 о 06:43 в м. Одеса, 09.01.2024 о 14:58 в м. Одеса, 09.01.2024 в 14:56 в м. Одеса, 09.01.2024 в 14:54 в м. Одеса, 09.01.2024 в 10:29 в м. Одеса, 08.12.2023 в 12:39 у м. Кропивницький, 11.12.2023 в 09:42 в м. Кропивницький, 29.01.2024 в 12:36 в м. Одеса, 03.01.2024 в 08:09 в м. Одеса, 26.02.2024 в 09:25 в м. Южне (с. Воронівка), Одеська область, 23.03.2024 в 14:34 поруч н.п. Коблеве Миколаївської області, 27.03.2024 о 17:12 в м. Одеса, 28.03.2024 о 10:10 в н.п. Коблеве Миколаївської області, 01.04.2024 поруч н.п. Коблеве Миколаївської області (т.2, а.с. 119-121);
- фактичними даними, які містяться у протоколі за результатами проведення НС(Р)Д від 17.07.2024, відповідно до якого оперуповноваженим ДВБ НП України опрацьовано інформацію, отриману на підставі ухвали слідчого судді Київського апеляційного суду від 25.04.2024 №01-45/824/12968/2024 шляхом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж мобільного абонента НОМЕР_16 , та встановлено наступне: 24.06.2024 о 19:14:59 абонент НОМЕР_19 ОСОБА_53 зателефонував абоненту НОМЕР_16 ОСОБА_12 , та в ході розмови запитав: «Ти знаєш цю історію? За «ОСОБА_72» і цього ОСОБА_73», на що ОСОБА_12 відповів, що знає, ОСОБА_53 запитав: «А «Форд» де?» після чого ОСОБА_12 сказав що перетелефонує; 25.06.2024 о 20:40:07 абонент НОМЕР_19 ОСОБА_53 зателефонував абоненту НОМЕР_16 ОСОБА_12 , та запитав: «Шо там по машині, як будеш утрясавати ці питання?», на що ОСОБА_12 відповів про те, що вона ( ОСОБА_13 ) зійшла з розуму та написала на нього заяву, зазначивши, що він забрав машину, а Хонду їй подарував, на початку наступного місяця буде суд і він забере машину і віддасть ОСОБА_63 , також, ОСОБА_12 зазначив, що на Хонду в нього є документи про придбання, на Мерседес є офіційний документ, завірений нотаріусом, при цьому зазначив, що у неї ( ОСОБА_13 ) немає документів на автомобіль Мерседес, лише техпаспорт на ім`я її чоловіка ОСОБА_64 , ОСОБА_12 попросив ОСОБА_65 почекати та сказав, що поверне скоро автомобіль (т.2, а.с. 136-145-А);
- фактичними даними, які містяться у протоколі за результатами проведення НС(Р)Д від 17.07.2024, відповідно до якого оперуповноваженим ДВБ НП України опрацьовано інформацію, отриману на підставі ухвали слідчого судді Київського апеляційного суду від 25.04.2024 №01-45/824/12968/2024 шляхом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж мобільного абонента НОМЕР_9 , та встановлено наступне: 30.05.2024 о 12:28:04 абонент НОМЕР_9 ОСОБА_12 зателефонував абоненту НОМЕР_17 ОСОБА_66 , та в ході розмови ОСОБА_67 зазначив про те, що займається його «Мерседесом», що з ОСОБА_68 поміняли масло, задній суппорт, а також запитав у ОСОБА_12 , що з документами, чи ніхто їх не передавав та як їх забрати, на що ОСОБА_12 відповів, що документи потрібно купити за 200 доларів, на питання ОСОБА_69 про те, хто буде вирішувати це питання, ОСОБА_12 відповів, що мабуть він; 31.05.2024 о 19:14:40 абонент НОМЕР_20 ОСОБА_13 зателефонувала абоненту НОМЕР_9 ОСОБА_12 , та задала питання про те, що через 11 днів буде рік, де автомобіль та чи поставив він автомобіль на номера, чи їздить на цьому автомобілі, на що ОСОБА_12 відповів що не поставив, їздить на автомобілі Форд, а Мерседес стоїть. Після цього ОСОБА_13 запропонувала щоб спільний знайомий пригнав їй цей Мерседес , однак ОСОБА_12 зазначив, що дав їй Хонду . Далі, ОСОБА_13 зазначила ОСОБА_12 про те, що він взяв у неї автомобіль Мерседес для того щоб поставити на чорні, а потім на українські номера, також взяв багато грошей та зник, та запитала, чи не забув про це ОСОБА_12 , на що останній відповів, що нічого не забув, на автомобілі їздить лише він, зараз автомобіль стоїть, ніхто на ньому не їздить (т.2, а.с. 146-155-А);
- відомостями з Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) №49 від 02.03.2022, відповідно до якого старшого сержанта ОСОБА_12 , інструктора з бойової армійської системи роти ІНФОРМАЦІЯ_7 з 02 березня 2022 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.2, а.с. 165);
- відомостями з Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) №301 від 20.11.2023, відповідно до якого старшого сержанта ОСОБА_12 , інструктора з бойової армійської системи роти ІНФОРМАЦІЯ_8 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.11.2023 №586-РС на посаду головного сержанта механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_13 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби АДРЕСА_4 (т.2, а.с.169);
- відомостями з Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №125 від 30.04.2024, відповідно до якого старшого сержанта ОСОБА_12 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25 квітня 2024 року №214-РС, на посаду сержанта резерву 100 запасної роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_18 ВОС-100095А, який прибув з військової частини НОМЕР_13 АДРЕСА_4 , сержанта резерву 1 запасного взводу 100 запасної роти призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 квітня 2024 року № 93-РС на посаду командира відділення-командира машини 2 відділення спостереження взводу спостереження розвідувальної роти, ВОС - 106182А/114 з 30 квітня 2024 вважати таким що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (т.2, а.с. 170);
- відомостями, що містяться у Аналітичному досьє на ОСОБА_12 , складеного Департаментом кримінального аналізу НПУ №62599-2024 від 01.05.2024, згідно яких: 08.09.2023 працівниками УПП в Миколаївській області стосовно ОСОБА_12 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП (керуванням транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом); 08.02.2024 працівниками УПП в Миколаївській області стосовно ОСОБА_12 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121-3 КУпАП (керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу); 27.02.2024 працівниками ВП №4 (м. Южне) Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області стосовно ОСОБА_12 складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів), та ч.1 ст. 121-3 КУпАП (керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу). В усіх випадках автотранспортом зазначено: Mercedes Benz, д.н.з. НОМЕР_2 . Крім того, встановлено, що номерний знак НОМЕР_7 належить автомобілю марки Ford, 1990 року випуску, а також причепу ГАЗ-12, 1990 року випуску (т.2, а.с. 171-184).
Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Ці досліджені безпосередньо судом письмові та речові докази суд оцінює кожен окремо та в їх сукупності за критеріями належності та допустимості.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
При цьому, Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_11 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Також, відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Досліджені письмові та речові докази покладаються судом у основу даного вироку суду щодо визнання ОСОБА_12 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст.190 КК України, оскільки вони є достовірними та належними, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме часу, місця і способу вчинених кримінальних правопорушень, наслідки, які від них настали, а також інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, такі як поведінка обвинуваченого під час та після вчинення кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до вчинених кримінальних правопорушень. Суд вважає, що досліджені в даному вироку письмові та речові докази зібрані стороною обвинувачення відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України, а тому є належними та допустимими доказами.
Оцінивши зазначені вище докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена поза розумним сумнівом.
Вирішуючи питання про те, правомірно чи протиправно ОСОБА_12 заволодів транспортним засобом, суд виходить з того, що під незаконним заволодінням транспортним засобом необхідно розуміти умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо.
Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. З огляду на обставини конкретного провадження моментом закінчення злочину може бути початок руху автомобіля унаслідок запуску двигуна чи буксирування, момент встановлення контролю за рухом транспортного засобу внаслідок відсторонення власника чи користувача від керування ним або їх примушування до початку чи продовження руху.
Протиправному заволодінню транспортним засобом шляхом зловживання довірою притаманні свої ознаки, які відрізняють указаний спосіб вчинення кримінального правопорушення від інших. У разі застосування зловживання довірою моментом закінчення кримінального правопорушення є момент припинення правомірного володіння транспортним засобом, яке здійснювалося винуватим за волею і бажанням власника або користувача, у межах та порядку, визначених ними, та встановлення протиправного володіння внаслідок використання транспортного засобу всупереч їх волі, тобто не з тією метою, для досягнення якої його передано, і не для вирішення тих завдань, які визначені власником чи володільцем як умова для передачі і правомірного володіння транспортним засобом.
Відповідно до ч.1 Примітки до ст. 289 КК України, під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_14 передав ОСОБА_12 транспортний засіб марки «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, сірого кольору, із номерним знаком « НОМЕР_2 », для вирішення питання щодо його розмитнення на період від одного до трьох місяців, після чого ОСОБА_12 мав повернути вказаний транспортний засіб ОСОБА_14 .
Однак, у подальшому ОСОБА_12 , після спливу трьох місяців, не повернув транспортний засіб марки «Mercedes Benz» ОСОБА_14 , а продовжив ним користуватися без його згоди, після чого у березні 2024 року відчужив автомобіль марки «Mercedes Benz» без відома та дозволу ОСОБА_14 шляхом обміну на інший транспортний засіб ОСОБА_70 .
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що між ним та потерпілим ОСОБА_14 виникли правовідносини щодо обміну автомобілями, оскільки вказані показання не підтверджені іншими доказами, та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_54 , які в судовому засіданні надали логічні та послідовні показання про те, що 11 червня 2023 року ОСОБА_12 був переданий автомобіль саме з метою допомоги у його розмитненні та подальшого повернення потерпілому, а автомобіль Хонда був залишений ОСОБА_12 з метою користування подружжям ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на час відсутності транспортного засобу Мерседес. Крім того, показання ОСОБА_12 в цій частині спростовуються також фактичними даними, які містяться у протоколах за результатами проведення НС(Р)Д та аудіофайлах, наданих свідком ОСОБА_13 , відповідно до яких ОСОБА_12 відмову у поверненні автомобіля Мерседес мотивував вкладенням коштів у його ремонт, а не здійсненням обміну автомобілями, не заперечував доводам ОСОБА_13 про те, що взяв велику суму коштів, та приховував факт відчуження автомобіля ОСОБА_63 , також, вказані докази підтверджують відсутність у ОСОБА_12 намірів щодо повернення автомобіля Мерседес його власнику ОСОБА_14 . 
За таких обставин, суд визнає показання обвинуваченого ОСОБА_12 в цій частині недостовірними та такими, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.
Згідно з приписами ст. 190 КК України шахрайством визнається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, обман полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або замовчуванні відомостей, які мають бути повідомлені, з метою заволодіння майном або придбання права на майно.
Зловживання довірою - вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.
Для правильної кваліфікації дій особи за ст. 190 КК України необхідним є встановлення обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу шахрайства, що може виражатися у формі обману чи зловживання довірою саме до потерпілої особи, із зазначенням того, які конкретно дії винного містять відповідні ознаки та якими доказами це підтверджується.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він не отримував від потерпілого грошових коштів в сумі 3000 доларів США, оскільки вказані показання спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_44 , ОСОБА_54 , які були очевидцями передачі коштів та зазначали, що вказані кошти були передані ОСОБА_12 з метою вирішення ним питання розмитнення автомобіля Мерседес, а тому, суд визнає показання обвинуваченого ОСОБА_12 в цій частині недостовірними та такими, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.
Під час судових дебатів захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_11 зазначив про те, що на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень ОСОБА_12 проходив службу на посаді інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто був працівником правоохоронного органу, у зв`язку з чим досудове розслідування стосовно ОСОБА_12 належало проводити ТУ ДБР, розташованому в м. Києві, однак у порушення вимог ч.2 ст.218 КПК прокурор не вирішив питання про спрямування кримінального провадження для проведення розслідування до належного правоохоронного органу, відтак усі процесуальні та слідчі дії, що були здійснені слідчими Національної поліції у кримінальному провадженні, не можна вважати законними, та просив з цих підстав визнати всі зібрані докази недопустимими і виправдати ОСОБА_12 у зв`язку з недоведеністю в його діях складу інкримінованих кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що на момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_12 проходив службу на посаді інструктора з бойової армійської системи роти ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Критеріями віднесення органів державної влади до правоохоронних є інституційно-функціональні ознаки, що визначають правовий статус такого органу в системі органів державної влади.
До правоохоронних органів слід відносити органи державної влади, визначені в законах України як правоохоронні чи такі, що здійснюють закріплену за ними на законодавчому рівні правоохоронну функцію.
При вирішенні питання про те, чи є особа працівником правоохоронного органу, необхідно виходити із системного аналізу: положень Конституції України, КК України, КПК України, КУпАП, нормативно-правових актів, які регулюють правовий статус того чи іншого органу державної влади, з яким особа перебуває у трудових чи службових відносинах; повноважень працівника згідно з його посадовою інструкцією, які передбачають реалізацію правоохоронної функції, зокрема вжиття визначених законом превентивних заходів і заходів примусу, а також передбачених кримінальним процесуальним законодавством і законодавством про адміністративні правопорушення заходів; законодавства про пенсійне забезпечення відповідної категорії працівника.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.
Згідно із п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. 
Відповідно до п.1 ч.4 ст.216 КПК України, слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу.
Згідно із ч.1 ст.218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
29.03.2024 ОСОБА_14 звернувся до ДВБ Національної поліції України із заявою про вчинення ОСОБА_12 11.06.2023 стосовно нього кримінальних правопорушень щодо незаконного заволодіння ним автомобілем марки «Mercedes Benz Е280» 1999 року випуску, та грошовими коштами в сумі 3000 доларів США під приводом розмитнення вказаного автомобіля (т.2, а.с. 10-11).
01.04.2024 уповноваженою особою Головного управління Національної поліції в Київській області внесено відомості до ЄРДР за вказаними обставинами за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. 
20.06.2024 внесено відомості до ЄРДР за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом за вказаними обставинами, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
20.06.2024 постановою прокурора першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №12024110000000210 від 01.04.2024 за ч.4 ст.190 КК України, №12024110000000324 від 20.06.2024 за ч.2 ст.289 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження №12024110000000210 (т.2, а.с. 5-6).
02.08.2024 постановою прокурора першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 визначено підслідність у кримінальному провадженні №12024110000000210 від 01.04.2024 за ч.2 ст.190, ч.2 ст. 289 КК України, за Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві (т.2, а.с. 156-157).
15 серпня 2024 року постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_71 доручено здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, у кримінальному провадженні №12024110000000210 від 01.04.2024 слідчому управлінню Головного управління Національної поліції в Київській області. Зокрема, у постанові встановлено, що слідчим допущено безпідставне зволікання з проведенням необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій з метою повного, об`єктивного розслідування кримінального провадження та прийняття у ньому остаточного процесуального рішення, заходів для забезпечення дотримання розумних строків не вжито. Встановлено, що у кримінальному провадженні додатково не допитано ОСОБА_12 за всіма обставинами вчинення кримінальних правопорушень, не витребувано з військової частини накази про призначення ОСОБА_12 на посаду та переведення, а також службову та медичну характеристики, письмові вказівки, надані процесуальним керівником зі строком виконання до 12.08.2024, слідчим не виконано. Встановлено, що внаслідок низької процесуальної діяльності слідчих результати такої діяльності не відповідають обґрунтовано допустимим результатам, які повинні бути та об`єктивно могли бути досягнуті за цей час з огляду на складність і специфіку розслідування кримінального правопорушення, що свідчить про неефективність досудового розслідування зазначеного кримінального провадження органом досудового розслідування - слідчими другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, а тому, з метою забезпечення найбільш ефективного здійснення досудового розслідування, досягнення мети кримінального провадження, необхідно доручити здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження іншому органу досудового розслідування - слідчому управлінню Головного управління Національної поліції в Київській області (т.2, а.с. 160-162).
Відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України, Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.
Законодавець, розподіливши кримінальні правопорушення в межах підслідності різних органів досудового розслідування, виходив із презумпції, що саме цей орган здатний здійснити належне досудове розслідування кримінальних проваджень щодо зазначеного переліку кримінальних правопорушень: у силу характеристик кримінального правопорушення, організаційних можливостей органу, звичаїв, потреб у спеціалізації тощо. Законом резюмується, що досудове розслідування має здійснюватися з дотриманням правил підслідності. Адже стратегічна мета інституту підслідності полягає в забезпеченні права особи на об`єктивне й неупереджене розслідування і, як результат, - гарантування передбаченого Конвенцією права особи на справедливий суд.
У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 травня 2021 року (справа № 640/5023/19, провадження № 51-2917кмо20)[1] сформульовано висновок про те, що обов`язковою передумовою реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК, є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК, як неефективного та відображення такої оцінки в постанові з наведенням відповідного мотивування. Наявність відповідних відомостей, які стосуються конкретного кримінального провадження, щодо його неефективності відповідним прокурором може бути встановлено на будь-якому етапі досудового розслідування, в тому числі й на його початку, та бути підставами для прийняття рішення в порядку і відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 КПК. У кожному конкретному випадку наявність таких підстав має бути обґрунтована у відповідному процесуальному рішенні - постанові Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури, їх перших заступників та заступників про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, яка має відповідати вимогам ст. 110 КПК, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.
Під час оцінки ефективності досудового розслідування слід виходити з того, що ефективність досудового розслідування є співвідношенням процесуальних дій, процесуальних рішень, реалізованих учасниками кримінального провадження, а також їх результатів із положеннями КПК України, що визначають підстави, умови і порядок їх проведення чи прийняття, з урахуванням оптимальних затрат часу та зусиль на це. 
Судом встановлено, що постанова першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_71 від 15 серпня 2024 року, якою доручено здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, у кримінальному провадженні №12024110000000210 від 01.04.2024 слідчому управлінню Головного управління Національної поліції в Київській області,  відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у ній наведені відповідні мотиви, у зв`язку з чим прокурор прийшов до висновку про неефективність досудового розслідування кримінального провадження, та надано обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.
З метою досягнення цілей кримінального провадження та забезпечення ефективного досудового розслідування, проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, виникла необхідність у зміні органу досудового розслідування.
За таких обставин, суд вважає, що підслідність цього кримінального провадження була визначена з дотриманням вимог ст.ст. 216-218 КПК України, докази у даному кримінальному провадженні зібрані належним органом досудового розслідування та у відповідності до вимог КПК України, а тому не вбачає підстав для визнання їх недопустимими. 
Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень Європейського суду з прав людини означає, що сукупність обставин справи встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. 
З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, викладених у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене повторно, а також шахрайство, вчинене повторно.
Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі, за злочини проти власності та незаконне заволодіння транспортним засобом, за місцем військової служби характеризується переважно позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має незадовільний стан здоров`я, заподіяну шкоду потерпілому не відшкодував, автомобіль марки «Mercedes Benz» вилучено та після набрання вироком законної сили буде повернуто законному володільцю.
Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Тобто під час обрання винній особі додаткового покарання у виді конфіскації майна слід встановити категорію злочину (тяжкий, особливо тяжкий), чи передбачено законом про кримінальну відповідальність за діяння, вчинене винною особою, додаткове покарання у виді конфіскації майна та наявність корисливого мотиву його вчинення.
Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 5 чи 6 ст. 12 КК України, якщо його вчинено із корисливих спонукань.
Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.
Оскільки судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, вчинене ОСОБА_12 з корисливих мотивів, суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, ОСОБА_12 слід визначити покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до ст. 54 КК України, засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Враховуючи, що ОСОБА_12 вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем Військової служби правопорядку, що є несумісним із відповідним статусом та не відповідає меті присвоєння відповідного звання, суд вважає за необхідне на підставі ст. 54 КК України, позбавити його військового звання «старший сержант».
Призначене ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.
Згідно ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_12 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Як видно із матеріалів кримінального провадження, 01 серпня 2024 року ОСОБА_12 був взятий під варту в залі суду відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2024 у справі №761/23616/24 (1-кс/761/15178/2024) про застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні, у подальшому строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_12 неодноразово продовжувався судом.
Суд ураховує, що стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. А отже, до набрання вироком законної сили, відповідно до вимог ст. 377 КПК України, вказаний запобіжний захід слід залишити без змін, не визначаючи розмір застави, з метою забезпечення виконання вироку.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
З обвинуваченого, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення експертних досліджень №103/23 від 25.05.2024 у розмірі 1000 гривень, №СЕ-19/111-24/38405-ДД від 18.07.2024 у розмірі 3029 гривень 12 копійок, а всього у загальному розмірі 4029 гривень 12 копійок.
Враховуючи, що судом вирішено питання про долю речових доказів, належить скасувати після набрання вироком законної сили арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання: 
- за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла;
- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. 
Остаточне покарання ОСОБА_12 визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла. 
На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_12 військового звання «старший сержант».
Запобіжний захід  ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін, без визначення розміру застави. 
Вирішення питання про визначення місця виконання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно військовослужбовця ОСОБА_12 віднесено до компетенції підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що виконують завдання з конвоювання військовослужбовців, узятих під варту.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період з 01 серпня 2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути із  ОСОБА_12 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 4029 (чотири тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.
Речовий доказ по кримінальному провадженню: оптичний диск «Verbatim» DVD-R 4.7 GB, на якому містяться записи голосових повідомлень між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 (т.2, а.с. 27) - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ по кримінальному провадженню: автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, сірого кольору, із номерним знаком « НОМЕР_2 », номер кузову НОМЕР_6 , - повернути законному володільцю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року у справі №761/14247/24 (провадження 1-кс/761/9574/24) на автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «Е280» 1999 року випуску, сірого кольору, із номерним знаком « НОМЕР_2 », номер кузову НОМЕР_6 - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя ОСОБА_1