ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №333/9858/25      Головуючий в 1 інст.Кулик В.Б. 
Провадження №33/807/593/26       Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), - адвоката Бондюка Б.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Бондюка Б.В. на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 коп.

Згідно з постановою суду, 30 вересня 2025 року, об 11-19 годині, водій ОСОБА_1 , рухаючись в м. Запоріжжі, на 14 км вул. Оріхівське шосе, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил Дорожнього руху України. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі лікарем – наркологом (висновок № 7199 від 30.09.2025 року). Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення Правил дорожнього руху України. Про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі захисник – адвокат Бондюк Б.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що наявність у ОСОБА_1 хронічних захворювань, наслідків контузій та призначеного лікарем прийому спиртовмісних лікарських засобів є явними медичними обставинами, які підлягають врахуванню при оцінці його поведінки та можливих результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У рапорті працівника поліції та у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості про конкретну законну підставу зупинки транспортного засобу, передбачену статтею 35 Закону.
Сам по собі намір здійснити перевірку документів не є самостійною та безумовною підставою для зупинки транспортного засобу поза межами визначених законом випадків. 
У медичному закладі процедура огляду була проведена з порушеннями вимог чинного законодавства.
Огляд фактично обмежився загальним клінічним оглядом та за допомогою спеціального технічного засобу "Drager Alcotest 6820". При цьому: відбір біологічного матеріалу (сечі) здійснювався з порушенням; не було відібрано інші зразки біологічного середовища (зокрема кров), хоча це передбачено Інструкцією у випадку неможливості належного відбору сечі; прилад "Drager Alcotest 6820" використовувався декілька разів; результати лабораторного дослідження біологічного матеріалу (сечі) відсутні у матеріалах справи та документально не підтверджені.
Крім того, після невдалої спроби здати сечу ОСОБА_1 просив надати йому воду або можливість її придбати для забезпечення можливості надати біологічний матеріал. Працівники поліції повідомили, що води не мають та запропонували скористатися технічною водою з крану, а лікар дозволив собі некоректне висловлювання.
Висновок №7199 від 30 вересня 2025 року, складений черговим лікарем КНП "Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб” Запорізької обласної ради, є таким, що складений з істотними порушеннями вимог Інструкції та не може вважатися належним і допустимим доказом у справі.
Він не містить конкретних показників проміле, не підтверджений результатами належно оформленого лабораторного дослідження, не супроводжується роздруківкою з технічного засобу та відомостями про його повірку, а також не містить належного обґрунтування встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував у спокійному адекватному стані, чітко відповідав на запитання, не проявляв поведінкових ознак алкогольного сп`яніння та не ухилявся від проходження огляду.
В матеріалах справи не вказано ні моделі пристрою, ні дати калібрування, що ставить під сумнів достовірність отриманих результатів та справність самого пристрою.
Сторона захисту звертає увагу на факт підробки доказової бази з боку працівників патрульної поліції за фактом події, яка мала місце 30 вересня 2025 року.
Під час перегляду відео та його вивчення та аналізу сторона захисту виявила факт того, що протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1№469427 від 30 вересня 2025 року оголошувався іншій сторонній особі в військовій формі, яка представилася ОСОБА_1 . А сам ОСОБА_1 під час вручення протоколу присутнім не був, своєї відмови від його підписання не надавав.
Відповідно до цього сторона захисту припускає той факт, що судом першої інстанції не було належно досліджено цифровий доказ у справі, а саме відеозапис з місця події в повному обсязі. Відповідно до чого постанова суду є такою, що підлягає скасуванню.
На думку сторони захисту працівниками патрульної поліції була залучена інша стороння, яка, від імені ОСОБА_1 , прийняла участь у процесуальній дії та відмовилася від підписання в протоколі. Тим самим, працівниками поліції в особі ОСОБА_2 було перевищення повноважень та здійсненний факт підробки доказової бази в справи. 
Із наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що він не є безперервним, оскільки неодноразово переривався. 
Огляд ОСОБА_1 мав бути проведений у відповідності до вимог ст..266-1 КУпАП, оскільки останній є військовослужбовцем. 

Заявлене захисником-адвокатом Бондюком Б.В. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, після винесення оскаржуваної постанови уклав договір з адвокатом Бондюком Б.В. лише 09 лютого 2026 року, оскільки, як вказує сторона захисту, з 09 грудня 2025 року ОСОБА_3 перебував на лікарняному та не мав змоги укласти такий договір раніше, та вже 09 лютого 2026 року захисник-адвокат Бондюк Б.В. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою вперше. Проте постановою Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2026 року апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала. 24 лютого 2026 року захисник-адвокат Бондюк Б.В. звернувся до суду апеляційною скаргою вдруге, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, при цьому, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явився, захисник останнього - адвокат Бондюк Б.В. зазначив про обізнаність ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання, вважав за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , зазначив про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ним та ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 . 
Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Бондюка Б.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст..280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №469427 від 30 вересня 2025 року, згідно з яким, 30 вересня 2025 року, об 11-19 годині, водій ОСОБА_1 , рухаючись в м. Запоріжжі, на 14 км вул.Оріхівське шосе, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі лікарем – наркологом та підтверджується висновком № 7199 від 30 вересня 2025 року. Від керування транспортним засобом відсторонений,про повторність попереджений, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;
- у картці обліку адміністративного правопорушення, відповідно до якої водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі лікарем – наркологом та підтверджується висновком № 7199 від 30 вересня 2025 року. Від керування транспортним засобом відсторонений,про повторність попереджений;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не проводився у зв`язку з відмовою останнього від проходження такого огляду;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 вересня 2025 року;
- у висновку №7199 від 30 вересня 2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;
- у довідці про відсутність повторності за ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та отримання останнім посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 10 червня 2005 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП в Запорізькій області капрала поліції Коца Е., згідно з яким, останній доповідає, що 30 вересня 2025 року під час несення служби за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе,14-а об 11-19 годині було зупинено автомобіль ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з адресою: АДРЕСА_1 , який є діючим військовослужбовцем певної військової частини. Під час спілкування з водієм було встановлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, на що водій відмовився, після цього ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога. Висновок лікаря-нарколога №7199 від 30 вересня 2025 року. 
Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №469427 за ч.1 ст.130 КУпАП, посвідчення водія не вилучалось (додаток ДІЯ). Від керування транспортним засобом відсторонено, про повторність попереджено.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Як убачається з оскаржуваної постанови, у судове засідання, призначене на 05.11.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, від його представника – адвоката Даниленко Т.І. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі. У судове засідання, призначене на 04.12.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, від його представника – адвоката Даниленко Т.І. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з відеозаписом події. 
15 січня 2026 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Даниленко Т.І. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Основними підставами для закриття провадження зазначено відсутність у матеріалах справи достатніх, обґрунтованих та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. По тим матеріалам, що направлені до суду, неможливо зробити ствердний висновок про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 у свою чергу вину не визнає, від огляду на стан сп`яніння не відмовився та виконав вимоги поліцейських проїхати до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння лікарем наркологом. При цьому, згідно з відео видно, що ОСОБА_1 перебуває у адекватному стані, послідовно та чітко дає відповіді на питання, не намагається уникнути, встановленої законом процедури у випадку, коли поліцейський висловив підозру про стан алкогольного сп`яніння водія. Все це детально зафіксовано на відео, що міститься у матеріалах справи. 
Обґрунтовуючи свою позицію представник ОСОБА_1 – адвокат Даниленко Т.І. в суді першої інстанції зазначив про таке. 
Дійсно, 30 вересня 2025 року ОСОБА_1 рухався в своєму автомобілі у м. Запоріжжі, по Орхівському шосе, 14-а, та був зупинений працівниками поліції, у яких виникли підозри щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6820, пояснивши, що у нього проблеми з печінкою та він вживає настоянку валеріани, призначену йому лікарем, тому Драгер може дати хибний результат, але він одразу погодився поїхати у супроводі працівників поліції до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння лікарем наркологом. У медичному закладі, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6820. У ОСОБА_1 при прибутті до медичного закладу не було відібрано біологічні матеріали (сеча, кров) для підтвердження перебування його у стані алкогольного сп`яніння, що є згідно з Інструкцією обов`язковим. Лікар, який здійснював огляд, здійснював його за допомогою фізичного огляду та за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6820, не зазначив у висновку, згідно з яким у протоколі встановлено стан алкогольного сп`яніння водія, показники проміле, які є перевищенням допустимої норми, згідно з Правилами дорожнього руху України. При цьому з відео убачається, що спеціальний технічний прилад газоаналізатор Alkotest Drager 6820 лікар тестував декілька разів на ОСОБА_1 та на собі в тому числі, бо мав сумнів у його результатах. Згодом ОСОБА_1 запропонували здати сечу, однак після невдалої спроби це зробити, ОСОБА_1 просив лікаря та працівників поліції дати попити води або можливість її придбати щоб вжити і мати змогу здати біологічний матеріал-сечу. Піти придбати воду працівники поліції ОСОБА_1 не дозволили, хоча у кожній лікарні наявні аптечні пункти, де можна вільно придбати воду на місці, не витрачаючи час на пошук магазину поза межами лікарні. В результаті ОСОБА_1 фізіологічно не зміг здати сечу для проведення лабораторного дослідження. Лікар склав висновок № 7199 від 30.09.2025 року, у якому зазначив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, при цьому не зазначив проміле. Окрім того, по Інструкції, якщо неможливо взяти аналіз сечі, лікар мав запропонувати ОСОБА_1 здати аналіз крові або слини на визначення вмісту алкоголю, чого зроблено не було, хоча жодних перешкод їх зробити в умовах спеціалізованої лікарні не було. ОСОБА_1 вважає, що висновок № 7199 від 30.09.2025 року, складений черговим лікарем КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, є недійсним, так як був складений з порушеннями, а саме, черговим лікарем було порушено вимогу п. 7 розділу ІІІ Наказу № 1452/735 від 09.11.2015 року та не проведено лабораторних досліджень для визначення стану алкогольного сп`яніння, не було взято у ОСОБА_1 біологічні матеріали, для проведення лабораторного дослідження, а висновок складений лише з клінічних ознак та припущень працівника патрульної поліції, що захисник вважає неналежним та недостатнім доказом, який би беззаперечно підтверджував факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Висновок лікаря від 30.09.2025 року не містить підставу та обґрунтування про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння – кількість проміле за результатами дослідження. Крім того, в матеріалах справи відсутня роздруківка з спеціального технічного приладу газоаналізатору Alkotest Drager 6820 з вказаними показниками огляду ОСОБА_1 та інформацією про калібрування приладу, яким робилося тестування ОСОБА_1 . В жодному документі щодо ОСОБА_1 не зафіксовано показники-результати (проміле) огляду ОСОБА_1 спеціальним технічним приладом газоаналізатором Alkotest Drager 6820. З огляду на викладене просить справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. 
Як зазначено в оскаржуваній постанові, у судове засідання 15 січня 2026 року ОСОБА_1 та його представник – адвокат Даниленко Т.І. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Оскільки згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, судом було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника, за наявними матеріалами справи.

При апеляційному розгляді справи захисник – адвокат Бондюк Б.В. навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі, які були перевірені судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній постанові. 
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляду справі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Доводи захисника - адвоката Бондюка Б.В., викладені в апеляційній скарзі, про те, що у рапорті працівника поліції та у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості про конкретну законну підставу зупинки транспортного засобу, передбачену статтею 35 Закону, а сам по собі намір здійснити перевірку документів не є самостійною та безумовною підставою для зупинки транспортного засобу поза межами визначених законом випадків, не є слушними та не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.
Так, відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Поліцейський, згідно з п.п.2, 3 ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію", має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
Згідно з п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
З урахуванням правового режиму воєнного стану та місця зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності зупинки транспортного засобу є безпідставними.
Щодо тверджень сторони захисту про те, що порушений порядок проведення огляду ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до вимог ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З відеозапису події убачається, що працівником поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, про що останнього було повідомлено та запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відповів відмовою, у зв`язку з тим, що в нього є певні проблеми з печінкою, та якщо він вип`є, наприклад, кави, в нього відразу чутно певний запах з порожнини рота. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 погодився. 
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
З відеозапису убачається, що прибуттю до медичного закладу був проведений поверхневий огляд ОСОБА_1 лікарем-наркологом, після чого ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора, останньому наданий одноразовий стакан для здачі біологічного матеріалу, однак ОСОБА_1 не зміг його здати. 
Далі, ОСОБА_1 повторно за допомогою газоаналізатора пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результати огляду були продемонстровані останньому. 
Далі відеозаписом зафіксовано, що лікар-нарколог знову дав ОСОБА_1 одноразовий стакан для здачі біологічного матеріалу, проте ОСОБА_1 зазначив про те, що він не може здати цей матеріал, на що лікар-нарколог зазначив про надання додаткового часу ОСОБА_1 та запропонував останньому попити води. Через деякий час, після вживання ОСОБА_1 води, останній здав біологічний матеріал для дослідження, результати якого підтвердили те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після цього лікарем-наркологом стосовно ОСОБА_1 було складено відповідний висновок. З відеозапису убачається, що заключний діагноз лікарем був встановлений на підставі як клінічної картини так і результатів огляду за допомогою технічного приладу та лабораторних досліджень. 
Зазначений висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
У вищевказаному висновку лікаря міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з результатами огляду та оспорював ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає. Також, ОСОБА_1 після повернення на місце зупинки транспортного засобу зазначив про те, що він вживав 50 г горілки о 16-00 годині. 
Те, що у вказаному висновку не зазначено кількість проміле, про що зазначає сторона захисту, не спростовує перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Про витребування додаткової інформації з зазначеного приводу сторона захисту клопотань не заявляла. 
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього були виявлені певні ознаки такого сп`яніння. В подальшому наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння підтверджено висновком №7199 від 30 вересня 2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
В свою чергу, згідно з положеннями п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
До версії сторони захисту про наявність у ОСОБА_1 хронічних захворювань, наслідків контузій та призначеного лікарем прийому спиртовмісних лікарських засобів, що є явними медичними обставинами, які підлягають врахуванню при оцінці його поведінки та можливих результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки у ОСОБА_1 як працівниками поліції так і лікарем-наркологом встановлені ознаки саме алкогольного сп`яніння, яке фактично було підтверджено за наслідками медичного огляду.
Жодних порушень з боку лікаря-нарколога при проведені огляду ОСОБА_1 , у тому числі і при проведені огляду останнього за допомогою технічного приладу, не убачається, а доводи сторони захисту про протилежне спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, який був належним чином проаналізований судом. 
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що працівником поліції відповідно до вимог ст.256 КУпАП, на підставі висновку лікаря та інших матеріалів обґрунтовано був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами сторони захисту про те, що у ОСОБА_1 не було відібрано інші зразки біологічного середовища (зокрема кров), хоча це передбачено Інструкцією у випадку неможливості належного відбору сечі, з огляду на таке.
Розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, передбачено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
Відповідно до п.7 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, відібрання біологічного середовища необхідне для проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.
Пунктом 12 передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Згідно з п.13, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
В той же час, пунктом 14 визначено, що якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.
При цьому, як убачається із матеріалів справи, в т.ч. відеозапису події, ОСОБА_1 перебував у свідомому стані та повний огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога проведений на підставі зданого біологічного матеріалу ОСОБА_1 .
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Доводи сторони захисту про те, що протокол по справі про адміністративне правопорушення був складений за відсутності ОСОБА_1 та оголошений за його відсутності об`єктивно свого підтвердження не знайшли. З наявного в матеріалах справи відеозапису не убачається порушення процесуальних прав ОСОБА_1 . 
Відповідаючи на доводи сторони захисту про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, оскільки неодноразово переривався, є необґрунтованими з огляду на таке. 
З матеріалів справи убачається, що відеофіксація працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України "Про Національну поліцію". 
Апеляційним судом встановлено, що вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, відтак є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

Доводи захисника-адвоката Бондюка Б.В., викладені в апеляційній скарзі, про те, що огляд ОСОБА_1 як військовослужбовця, мав здійснюватись в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП, є безпідставними. Ці доводи ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З матеріалів справи, серед іншого і з відеозапису, убачається, що ОСОБА_1 керував не військовим автомобілем на час його зупинки працівниками поліції, а своїм власним транспортним засобом, та не виконував у той час завдання, пов`язаного з військовою службою, та жодного разу не казав про таке працівникам поліції. 
Отже, підстав для застосування процедури, передбаченої ст.266-1 КУпАП не було.
Окрім того, як вже зазначено вище, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на загальних підставах. 
Тому, в цьому випадку адміністративні матеріали оформлені та протокол про адміністративне правопорушення обґрунтовано складені працівником поліції, що повністю відповідає вимогам ст.255 КУпАП. 
Об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП  та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.
З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 також не звертався.
Отже, вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст..283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст..33 КУпАП, і наклав на порушника стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
поновити захиснику – адвокату Бондюку Б.В. строк на апеляційне оскарження постанови Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15 січня 2026 року. 
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Бондюка Б.В. залишити без задоволення. 
Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15 січня 2026 року щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 333/9858/25