ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13травня 2026 року
м. Київ
справа № 509/536/22
провадження № 61-7914св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач),
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг», в інтересах якого діє адвокат Мандриченко Жанна Василівна, 
на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 
від 15 листопада 2022 року у складі судді Бочарова А. І. та постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2025 року у складі колегії суддів: Карташова О. Ю., Коновалової В. А., Кострицького В. В.
у цивільній справі 
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачки)
до 
відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» (далі - відповідач)
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1. У лютому 2022 року позивачки звернулися до суду з позовами до відповідача про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, які ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 серпня 2022 року об`єднано в одне провадження.
2. Суд першої інстанції позов задовольнив, і його позицію підтримав суд апеляційної інстанції.
3. Відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в касаційному порядку. Підставою оскарження вказав те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.
4. Оскаржувані судові рішення переглядаються в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), 
у зв`язку з чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
5. Позов обґрунтований так:
- 16 листопада 2021 року позивачки через уповноваженого представника звернулись до ТОВ «Дайберг» із заявами про надання дозволу на приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз»;
- відповідач неправомірно та безпідставно відмовив у задоволенні вищезазначених заяв, повідомивши про дані обставини в усній формі;
- у зв`язку із безпідставною та протиправною відмовою керівництва 
ТОВ «Дайберг» у задоволені вищезазначених заяв законним власникам нерухомого майна та створення умов, що перешкоджають вільному здійсненню власниками майна законних речових прав, вважають свої права порушеними.
6. Враховуючи викладене, просили:
- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо надання дозволу ОСОБА_2 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:002:3028 (далі - будинок № НОМЕР_2), відповідно заяви 
ОСОБА_2 від 16 листопада 2021 року;
- зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_2 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку № НОМЕР_2; 
- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо надання дозволу ОСОБА_2 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_2 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 ; 
- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо надання дозволу ОСОБА_1 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:002:3028 (далі - будинок АДРЕСА_1 ), відповідно заяви ОСОБА_1 від 16 листопада 2021 року;
- зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 ; 
- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо надання дозволу ОСОБА_1 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку № НОМЕР_2-а.
ІII. Короткий зміст судових рішень
7. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області 
від 15 листопада 2022 року, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 20 березня 2025 року, позов задоволено. 
Визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо надання дозволу ОСОБА_2 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 відповідно до її заяви, зобов`язано відповідача надати їй дозвіл на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 .
Визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо надання дозволу ОСОБА_2 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 відповідно до її заяви, зобов`язано відповідача надати дозвіл ОСОБА_2 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 .
Визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо надання дозволу 
ОСОБА_1 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 відповідно до її заяви, зобов`язано відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 .
Визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо надання дозволу 
ОСОБА_1 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 відповідно до її заяви, зобов`язано відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 .
8. Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачки є власницями садових будинків, які звернулися до відповідача із заявами про надання дозволу приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз», а оскільки такі підключення здійснюється виключно на підставі укладеного договору, тому відповідач безпідставно та протиправно відмовив у задоволенні їх заяв.
ІV. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
9. У касаційній скарзі відповідач просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.
10. Касаційна скарга мотивована таким: 
- суди не з`ясували характер правовідносин, що склалися між сторонами, не з`ясували усі обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення;
- відповідач не є належним відповідачем у цій справі та не має обов`язку відповідати за пред`явленими вимогами, оскільки правовідносини 
у позивачок виникли виключно з ОК СК «Хуторок», яке було припинено 
27 червня 2008 року, проте відповідач не є його правонаступником; 
- суди не перевірили, що жодних зобов`язань перед позивачками щодо надання дозволу приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи у відповідача немає;
- відповідач не є оператором системи передачі та оператором системи розподілу, відповідно не є зобов`язаним суб`єктом щодо приєднання електроустановки замовника до систем передачі або систем розподілу; не є основним споживачем, а отже не є зобов`язаною особою укласти договір з оператором системи розподілу та мережі якого, не мають використовуватись для розподілу електричної енергії іншими споживачами; не є суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення; не є оператором газорозподільних систем; 
- відсутні будь-які докази звернення позивачок до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, діяльність яких регулюється НКРЕКП, не надано жодних доказів (технічні умови, висновки експертів тощо) щодо необхідності у наданні дозволу на підключення до комунікаційних мереж саме відповідачем;
- обраний позивачами спосіб захисту є неналежним;
- суди не з`ясували, чи має місце порушення, невизнання або оспорювання відповідачем прав та / або законних інтересів позивачок, а якщо порушене право та / або інтерес позивачок існує, то в чому воно полягає та чи підлягає воно захисту в обраний ними спосіб відповідно до викладених в позовах вимог, чи буде такий захист ефективним;
- судом апеляційної інстанції неправильно застосовано пункт 84 статті 1, статті 4, 21, 49 Закону України від 13 квітня 2017 року 
№ 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон України «Про ринок електричної енергії»), частину 3 статті 24 Закону України 09 листопада 
2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон України «Про житлово-комунальні послуги»), пункт 3, 34 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 
2019 року, положення Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 
2015 № 494;
- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), частини першої статті 4, частин першої, другої статті 5 ЦПК з урахуванням того, що ТОВ «Дайберг» прав чи інтересів позивачок не порушувало, оскільки у нього відсутній встановлений законом обов`язок надавати дозвіл на приєднання їх будинків до систем електропостачання, водопостачання, газорозподільної системи, воно не є суб`єктом господарювання, які провадять діяльність у даних сферах. 
V. Рух справи
11. 25 червня 2025 року ТОВ «Дайберг», в інтересах якого діє адвокат Мандриченко Ж. В., подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду. 
12. Ухвалою від 01 липня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху.
13. Ухвалою від 02 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження.
14. 24 жовтня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
15. Ухвалою від 01 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду. 
16. Позивачки не скористалися своїм правом на подання відзивів на касаційну скаргу.
VІ. Встановлені судами обставини
17.  ОСОБА_1 є власником садового будинку № НОМЕР_2-а.
18. Відповідно до пунктів 2-3 протоколу загальних зборів ОК СК «Хуторок» вирішено закріпити за ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною 
площею 0,12 га у ОК «СК «Хуторок» за умовною адресою: № 4/12 та встановити вступний внесок у розмірі 303 000 грн, який необхідно внести до 01 вересня 2006 року. ОСОБА_1 сплатила у повному обсязі грошові кошти у розмірі 303 000 грн, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера.
19. 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника звернулась до ТОВ «Дайберг» із заявою про надання дозволу приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз», у задоволенні якої ТОВ «Дайберг» відмовило, повідомивши про дані обставини в усній формі.
20.  ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишовою Н. Г. 
від 17 серпня 2012 року, набула право власності на садовий будинок № НОМЕР_2.
21. Згідно із положеннями пунктів 1-4 договору дарування садовий будинок належав на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серія НОМЕР_1 ) від 28 березня 2012 року, виданого на підставі рішення Виконкому Таїровської селищної ради від 28 березня 2012 року № 227 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» 07 травня 2012 року, номер запису: 380, в книзі: 3, реєстровий номер 36520392.
22. Згідно з пунктами 2-3 протоколу загальних зборів ОК СК «Хуторок» вирішено закріпити за ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 
0,12 га у ОК «СК «Хуторок» за умовною адресою: № 4/12 та встановити вступний внесок у розмірі 303 000 грн, який необхідно внести до 01 вересня 2006 року.
23. На виконання рішення протоколу ОСОБА_1 сплатила у повному обсязі кошти у розмірі 303 000 грн, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера.
24. 16 листопада 2021 року ОСОБА_2 через уповноваженого представника звернулась до ТОВ «Дайберг» із заявою про надання дозволу приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз», у задоволенні якої ТОВ «Дайберг» відмовило, повідомивши про дані обставини в усній формі.
VІI. Позиція Верховного Суду
25. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 4), Верховний Суд зазначає таке.
Характер правовідносин
26. У цій справі спір виник щодо відмови позивачкам як законним власникам нерухомого майна у задоволенні заяв про надання дозволу на приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» (див. пункт 5).
27. Для захисту своїх прав позивачки заявили вимоги про:
- визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо надання дозволу позивачкам на підключення до систем електропостачання та водопостачання будинків;
- зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачкам на підключення будинків до систем електропостачання та водопостачання; 
- визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо надання дозволу позивачкам на підключення будинків до газорозподільної системи 
ПАТ «Одесагаз»;
- зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачкам на підключення будинків до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» (див. пункт 6).
Щодо визнання незаконною бездіяльності ТОВ «Дайберг» щодо надання дозволу позивачкам на підключення до систем електропостачання, водопостачання будинків та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз»
28. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя стаття 124 Конституції України).
29. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
30. Обраний спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду 
від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 36), від 15 травня 2019 року у справі № 757/12726/18-ц (пункт 23)).
31. Однією з підстав закриття провадження у справі є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК).
32. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі (пункт 5 частини першої статті 409 ЦПК).
33. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом про визнання незаконною бездіяльності ТОВ «Дайберг» щодо надання дозволу позивачкам на підключення до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз», і такі вимоги не підлягають судовому розгляду.
34. Суди дійшли помилкового висновку про задоволення цих вимог, а тому судові рішення в цій частині належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК.
35. Щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачкам на підключення будинків до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз»
36. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на звернення до суду, особливості реалізації якого під час розгляду цивільних справ закріплені в статті 4 ЦПК та статтях 15, 16 ЦК.
37. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.
38. Верховний Суд звертає увагу на те, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.
39. Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 
40. Позивачки, звертаючись до суду, зазначали, що у зв`язку із безпідставною та протиправною відмовою відповідача у задоволенні їх заяв про підключення будинків до комунікаційних систем, порушено їх права на розпорядження своїм майном.
41. Верховний Суд звертає увагу на те, що відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК, статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ).
42. Відповідно до статті 714 ЦК за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
43. Відповідно до пункту 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач фізична особа, у тому числі фізична особа підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
44. Згідно зі статтею 49 Закону України «Про ринок електричної енергії», для цілей цієї статті основним споживачем вважається споживач та/або власник електричних мереж, який не є оператором системи розподілу, електричні мережі якого використовуються для розподілу електричної енергії іншим споживачам, а також для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи розподілу.
45. Відносини між основним споживачем та користувачами, що живляться від його мереж, та оператором системи розподілу та/або оператором системи передачі регулюються кодексом систем розподілу, кодексом системи передачі, правилами роздрібного ринку та договорами, укладеними на їх основі. Основний споживач зобов`язаний укласти з оператором системи розподілу, на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані його мережі, договір про спільне використання електричних мереж за типовою формою, затвердженою Регулятором.
46. Вартість оплачених оператором системи розподілу послуг за договором про спільне використання електричних мереж включається до тарифу на розподіл відповідного оператора системи розподілу. Регулятор може класифікувати електричні мережі, що розподіляють електричну комерційного закладу, закладу енергію на обмеженій території громадського обслуговування, житлового комплексу, іншого об`єкта як малу систему розподілу, якщо виконується хоча б одна із таких умов: 1) виробничі процеси користувачів такої системи пов`язані між собою з технологічних причин або міркувань безпеки; 2) розподіл такими мережами здійснюється переважно для власника мереж або для юридичних осіб, пов`язаних з ним господарськими відносинами та/або відносинами електричної енергії; 3) розподіл здійснюється меншій від граничної кількості побутових споживачів, що пов?язані з власниками такої системи договірними відносинами або на інших правових підставах, та/або ця система перебуває у спільній власності таких побутових споживачів. Класифікація та критерії визначення малих систем розподілу визначаються кодексом системи розподілу виходячи, зокрема, з кількості та категорії користувачів малої системи розподілу, обсягів розподілу електричної енергії малою системою розподілу, потужності приєднання до системи передачі та/або системи розподілу. Оператори малої системи розподілу виконують функції, мають права та обов`язки оператора системи розподілу щодо користувачів малої системи розподілу з урахуванням особливостей, визначених кодексом системи розподілу та правилами роздрібного ринку, без відповідних ліцензій. Максимальна (гранична) плата за послуги з розподілу малими системами розподілу визначається відповідно до методики, затвердженої Регулятором.
47. Електричні мережі товариств, що перебувають у спільній власності відповідно до Закону, можуть бути класифіковані як мала система розподілу, а отже товариства мають право на укладення договорів зі споживачами.
48. Відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу.
49. Положеннями статті 21 Закону України «Про ринок електричної енергії», передбачено, що оператор системи передачі та оператори систем розподілу не мають права відмовити в приєднанні електроустановок замовника до системи передачі або системи розподілу за умови дотримання замовником кодексу системи передачі та кодексу систем розподілу, процедури приєднання, визначеної в кодексі системи передачі та кодексі систем розподілу.
50. Відмова у приєднанні електроустановок замовника до системи передачі або системи розподілу з підстав, не передбачених цим Законом, не допускається.
51. Залишення оператором системи передачі або оператором системи розподілу заяви про приєднання електроустановки замовника до системи передачі або системи розподілу з будь-яких підстав без розгляду, повернення такої заяви, залишення її без руху, відмова у її прийнятті не допускається.
52. Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
53. Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
54. Пунктом 3 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року, визначено, що приєднання житлових та нежитлових будівель до мережі централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється згідно з технічними умовами на підключення споживачів до систем централізованого водопостачання та водовідведення.
55. У пункті 34 цих Правил зазначено, що споживач має право на підключення 
в установленому порядку до систем централізованого водопостачання та водовідведення (підпункт 1).
56. Правовідносини, які виникають між споживачем та газорозподільною організацією, регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498, «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
57. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено,
що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
58. Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через газорозподільної системи, включаючи забезпечення Оператором газорозподільної системи цілодобового їх доступу до газорозподільної системи для споживання (розподілу) належного
їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором газорозподільної системи та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.
59. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу газорозподільної системи обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до газорозподільної системи.
60. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором газорозподільної системи (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
61. З урахуванням вищенаведеного підключення до систем розподілу електричної енергії, централізованого водопостачання, газорозподільної системи здійснюється виключно на підставі відповідно укладеного договору.
62. Також колегія суддів звертає увагу, що встановлення земельного сервітуту може бути ефективним і вимушеним способом захисту для підключення будинків до комунікаційних систем (див. постанову Верховного Суду від 25 червня 2025 року у справі № 463/10616/19).
63. Так, статтею 98 Земельного кодексу України (далі - ЗК) визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
64. Відповідно до статті 99 ЗК власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.
65. Суд першої інстанції, задовольнивши позови в частині вимог про зобов`язання ТОВ «Дайберг» надати дозвіл позивачкам на підключення будинків до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи 
ПАТ «Одесагаз», виходив з того, що позивачки є власницями садових будинків та звернулися до відповідача із заявами про надання дозволу на приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи 
ПАТ «Одесагаз», який безпідставно та протиправно відмовив у задоволенні їх заяв.
66. Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погодився.
67. Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції є передчасними та не відповідають обставинам справи, на підтвердження яких позивачки вказали як єдиний доказ лише усну відмову відповідача у задоволенні поданих ними заяв.
68. У відзиві на позови та апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що обов`язковим на першочерговому етапі для позивачок була необхідність звернення саме до уповноважених суб`єктів щодо підключення до комунікаційних систем на підставі відповідно поданої заяви з належними додатками та отримання відповідних технічних умов, оскільки саме в технічних умовах визначаються можливі варіанти підключення та в разі чого визначається єдиний можливий варіант підключення та зазначення про неможливість іншого способу.
Також відповідач зазначав, що він не є оператором системи передачі та оператором системи розподілу, а отже, не є зобов`язаним суб`єктом щодо приєднання електроустановки замовника до системи передачі або системи розподілу.
69. Проте суди цим доводам відповідача не надали належну правову оцінку та залишили їх поза увагою.
70. Під час нового розгляду суд повинен врахувати викладене, зокрема, передусім з`ясувати питання, чи зверталися позивачки до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики, комунальних послуг, діяльність яких регулюється НКРЕКП, чи наявні у них технічні умови, висновки експертів щодо необхідності у наданні дозволу на підключення до комунікаційних мереж саме від ТОВ «Дайберг».
71. Також необхідно перевірити, чи законодавством вимагається надання дозволів від інших осіб, в тому числі від ТОВ «Дайберг», для підключення до вказаних комунікаційних мереж.
72. З урахуванням встановлених обставин під час нового розгляду справи судам також необхідно перевірити, чи є ТОВ «Дайберг» належним відповідачем, та чи не порушуються в такій ситуації права ПАТ «Одесагаз», до газорозподільної системи якого просять приєднатися позивачки.
73. Крім того, під час нового розгляду справи суду необхідноперевірити чи позивачки зверталися до власника сусідньої ділянки з пропозицією укласти договір сервітуту, але отримали відмову або не досягли згоди, оскільки встановлення земельного сервітуту може бути ефективним способом захисту для підключення будинків до комунікаційних систем (див. пункти 62-64).
74. Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
VІIІ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
75. Верховний Суд частково погоджується із доводами касаційної скарги, які дають підстави для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права.
76. Оскаржувані судові рішення в частині вимог про визнання незаконною бездіяльності ТОВ «Дайберг» щодо надання дозволу позивачкам на підключення будинків до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз»належить скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК.
77. Судові рішення у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачкам на підключення будинків до систем електропостачання, водопостачаннята газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» підлягають скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, що відповідає статті 411 ЦПК.
IX. Розподіл судових витрат
78. Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
79. Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, касаційний суд не здійснює розподіл судових витрат. 
В такому випадку розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Із цих підстав,
керуючись статтями 255, 400, 402, 409, 411, 412, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг», в інтересах якого діє адвокат Мандриченко Жанна Василівна, задовольнити частково.
2. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 
від 15 листопада 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 20 березня 2025 рокув частині вимог про визнання незаконною бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» щодо надання дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на підключення будинків до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» скасувати, 
а провадження у справі в цій частині закрити.
3.  Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 
від 15 листопада 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 20 березня 2025 року в частині вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг»надати дозвіл  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на підключення будинків до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» скасувати, справу в цій частині вимог направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
4. З моменту ухвалення постанови судом касаційної інстанції рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 листопада 2022 року та постанова Одеського апеляційного суду від 20 березня 2025 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: В. І. Крат Д. А. Гудима  І. О. Дундар  Є. В. Краснощоков  П. І. Пархоменко