ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/2469/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною відмови у виплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” (далі – Постанова №153); зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови №153.
Позов обґрунтований тим, що позивач був прийнятий на військову службу за контрактом під час воєнного стану з числа осіб, які проходили строкову військову службу, та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2025 року №11о/с звільнений з військової служби у запас за підпунктом “б” пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (за станом здоров`я); зі списків особового складу частини виключений та зі всіх видів забезпечення знятий наказом від 07 березня 2025 року №64.
Позивач вважає, що має право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до абзацу другого пункту 4 Постанови №153 та для цього виконуються всі умови: контракт укладено до набрання чинності цією постановою та до досягнення віку 25 років; брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, під час якої отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини; до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни не притягувався. Відповідач не здійснив нарахування та виплату йому одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах та після звернення з цього питання представника позивача у виплаті такої винагороди листом від 18 лютого 2026 року відмовив з тих підстав його звільненння з військової служби 07 березня 2025 року (не є діючим військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 ).
На переконання позивача, попри дотримання з його боку умов для отримання одноразової грошової винагороди, своїми діями відповідач порушує його право на належний соціальний захист.
З наведених підстав позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні (а.с.28-31). В обґрунтування своєї позиції відповідач вказав, що відповідно до пункту 4 Постанови №153 на виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень мають особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 “Про введення воєнного стану в Україні”, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою. Тобто, право на винагороду за дотримання усіх умов мають військовослужбовці, які проходять військову службу (а не звільнені з військової служби), тоді як відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07 березня 2025 року №11о/с старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у Національній гвардії України. Тому виплата винагороди у цьому випадку є неможливою.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін, суд встановив такі обставини.
З військового квитка серії НОМЕР_2 від 20 жовтня 2021 року слідує, що ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу 20 жовтня 2021 року та проходив службу у Військовій частині НОМЕР_3 (а.с.16-18).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08 лютого 2024 року №43 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , який відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01 лютого 2024 року №1/81-1248 прибув для подальшого проходження військової служби із Військової частини НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) 08 лютого 2024 року, зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, та призначено навідником-оператором 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 15-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення (а.с.42).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 квітня 2024 року №16о/с (про особовий склад) солдата строкової служби ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом та призначено навідником-оператором 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 15-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 5-го батальйону оперативного призначення, уклавши з ним контракт до оголошення демобілізації (а.с.50).
Після укладення контракту солдат за контрактом ОСОБА_1 продовжував службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що також підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_2 від 20 жовтня 2021 року (а.с.16-18).
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 02 червня 2025 року №2281 ОСОБА_1 у період з 18 липня 2023 року по 25 серпня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в селі Спірне Бахмутського району Донецької області. Підстава: наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 18 липня 2023 року №174 (с/ч) (про убуття особового складу в службове відрядження для участі у заходах) (а.с.12 зворот).
Також довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 09 березня 2026 року №634 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 10 квітня 2024 року по 11 липня 2024 року, з 23 липня 2024 року по 28 липня 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в селі Спірне Бахмутського району Донецької області, в селі Макіївка Сватівського району Луганської області (а.с.41 зворот).
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2024 року №6745 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старший солдат ОСОБА_1 , призваний по контракту Військової частини НОМЕР_1 , 27 липня 2024 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Макіївка з напрямку Площанка Луганської області внаслідок штурмових дій зі сторони ворога отримав бойове поранення: мінно-вибухову травму; відкрите вогнепальне проникаюче осколкове дотичне черепно-мозкове поранення; забій головного мозку 2 ст; перелом медіальної стінки лівої орбіти; розтрощення лівого ока; перелом стінок лобної пазухи з наявністю уламків у задній стінці лобної пазухи; пневмоцефалію; перелом кісток лицевого відділу черепа, перелом стінок лівої верхньощелепної пазухи, перелом лівого суглобного відростка нижньої щелепи, вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин обличчя (лівої щічної ділянки), вогнепальну рану верхньої повіки лівого ока; вогнепальне осколкове поранення непроникаюче грудної клітини зліва; вогнепальне осколкове поранення бічної стінки живота зліва; металевий уламок стінки висхідної ободової кишки; дрібні множинні вогнепальні осколкові поранення нижніх кінцівок та лівої верхньої кінцівки з вогнепальним переломом 3-ї п`ясної кістки зліва (а.с.12).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 лютого 2025 року №11о/с (про особовий склад) старшого солдата (за контрактом) ОСОБА_1 , навідника-оператора 2-го взводу оперативного призначення 13-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 5-го батальйону оперативного призначення, звільнено з військової служби у Національній гвардії України у запас за підпунктом “б” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби) (а.с.42 зворот).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07 березня 2025 року №64 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 з 07 березня 2025 року виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення (а.с.43).
У зверненні від 11 лютого 2026 року №11-02/26-2 до Військової частини НОМЕР_1 представник позивача просив повідомити про стан опрацювання питання виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої Постановою №153, та коли буде виплачена така винагорода, а у разі невключення до наказу повідомити про причини (а.с.13 зворот-14).
Листом від 18 лютого 2026 року №25/18/3/2-М-57-Аз Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що за час проходження служби ОСОБА_1 виплата одноразової грошової винагороди, передбаченої Постановою №153, не здійснювалась. Оскільки ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас та з 07 березня 2025 року він не є діючим військовослужбовцем, здійснення виплати одноразової грошової винагороди є неможливим (а.с.20 зворот-21).
Спір у цій справі виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови №153.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” (затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжений (триває до цього часу).
Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Частина шоста статті 2 Закону №2232-XII станом на 24 лютого 2022 року визначала такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Отже, громадяни України призиваються на строкову військову службу чи на військову службу за призовом під час мобілізації або ж приймаються на військову службу за контрактом.
11 лютого 2025 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №153, пунктом 2 якої затвердив Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану; форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.
Пункт 1 Постанова №153 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2025 року №387 учасниками експериментального проекту визначає громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національну гвардію; Державну прикордонну службу; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Метою проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Крім того, пунктом 4 Постанови №153 (у первинній редакції) установлено:
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Постанова №153 набрала чинності 13 лютого 2025 року з дня її офіційного опублікування в газеті “Урядовий кур`єр”.
Підсумовуючи викладене, реалізація права на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень згідно з пунктом 4 Постанови №153 забезпечується у разі одночасного існування для громадян України таких умов:
1) стосується осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2) такі особи прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64, та до набрання чинності цією постановою (до 13 лютого 2025 року) у віці до 25 років;
3) проходять військову службу (вжита законодавцем форму часу дієслова “проходять” означає, що така умова повинна існувати на час набрання чинності названою Постановою №153);
4) брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13 лютого 2025 року).
Обов`язковою умовою для виплати винагороди є також та обставина, що вказані військовослужбовці не притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.
За обставин цієї справи позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України та в квітні 2024 року (тобто після оголошення воєнного стану та до набрання чинності Постановою №153) у віці до 25 років солдат строкової служби ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за контрактом до оголошення демобілізації, що підтверджено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 квітня 2024 року №16о/с (про особовий склад) (а.с.50).
Згідно з довідками відповідача від 02 червня 2025 року №2281 та від 09 березня 2026 року №634 позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 18 липня 2023 року по 25 серпня 2023 року, з 10 квітня 2024 року по 11 липня 2024 року, з 23 липня 2024 року по 28 липня 2024 року (а.с.12 зворот, 41).
За змістом довідки Військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2024 року №6745 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старший солдат ОСОБА_1 , призваний по контракту Військової частини НОМЕР_1 , 27 липня 2024 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Макіївка з напрямку Площанка Луганської області, внаслідок штурмових дій зі сторони ворога отримав бойове поранення (а.с.12).
Отже, позивач може претендувати на отримання винагороди у повному обсязі у зв`язку із наявністю поранень (травм), одержаних під час захисту Вітчизни.
ОСОБА_1 не притягувався до кримінальної, адміністративної відповідальності, про що наявний витяг з інформаційно-аналітичної системи Міністерства внутрішніх справ України (а.с.9), матеріали справи не містять доказів притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.
Суд не погоджується з аргументами відповідача про те, що виплата одноразової грошової винагороди є неможливою, оскільки ОСОБА_1 не є діючим військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 .
Суд наголошує, що позивач проходив військову у Військовій частині НОМЕР_1 на момент набрання чинності Постановою №153 (13 лютого 2025 року), тобто був військовослужбовцем, а звільнення з військової служби було вимушеним - за станом здоров`я згідно з висновком ВЛК про непридатність до військової служби; зі списків особового складу його виключено 10 березня 2025 року. Отже, військова частина сама, без звернення військовослужбовця, мала вирішити питання виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, але не зробила цього своєчасно (до його звільнення з військової служби) та не вчинила відповідних дій і після звернення представника позивача, покликаючись на формальні підстави.
Беручи на себе зобов`язання щодо виплати винагороди відповідно до Постанови №153, держава прагнула підтримати тих, хто обрав контрактну службу у віці до 25 років та виконував бойові завдання за підвищеного ризику та навантаження в умовах воєнного стану.
На переконання суду, позиція відповідача по відношенню до позивача не відповідає меті установлення одноразової грошової винагороди Постановою №153. Саме до повноважень відповідача віднесено подання висновку щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової винагороди.
Натомість якщо для вирішення питання суб`єкт владних повноважень повинен здійснити оцінку документів, перевірити їх відповідність, витребувати додаткові відомості, усунути розбіжності або використати інші інструменти, що належать до його компетенції, суд не вправі підміняти собою адміністративний орган, а має лише зобов`язати його вирішити відповідне питання та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість сторін, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не вирішив питання відповідності позивача критеріям для виплати йому одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до пункту 4 Постанови №153 з визначенням розміру такої виплати, то позов підлягає задоволенню частково у спосіб визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду питання виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до пункту 4 Постанови №153 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 вирішити питання про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до пункту 4 Постанови №153 з урахуванням висновків суду.
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо розгляду питання виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України вирішити питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк