справа № 570/6451/25
провадження № 2/570/702/2026

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2026 року
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді     Кушнір Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,
розглянувши в порядку заочного розгляду загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про скасування права власності на земельну ділянку,
у с т а н о в и в:

покликаючись на наявність перешкод у виготовленні технічної документації на відведення в натурі земельної ділянки, представник позивача адвокат Світлана Ярема у поданій через систему "Електронний суд" 11 грудня 2025 року позовній заяві просить скасувати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5624689500:02:008:0170, зареєстроване 07.07.2021 за ОСОБА_2 (1/2 частки), 26.12.2022 за ОСОБА_3 (2/6 частки) та 26.12.2022 за ОСОБА_5 (1/6 частки); судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідачі відзив на позов не подали. 

Сторони відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. 
У надісланій до суду заяві вказаний представник позивача просить справу слухати у відсутність сторін, не заперечує проти винесення заочного рішення. 
Відповідачі до суду не з`явилися, повідомлялися шляхом надсилання поштових повідомлень. 
Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку заочного розгляду у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.
02 листопада 2023 року рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/1718/15-ц частково задоволений первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (до участі в справі залучені як співвідповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та як третіх осіб без самостійних вимог: Головне управління Держсокадастру в Рівненській області і Шпанівська сільська рада Рівненського району) про визнання державного акту недійсним та скасування державної реєстрації. Визнаний недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1514 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий 21 грудня 2012 року на ім?я ОСОБА_6 на підставі рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №456 від 20 листопада 2012 року, кадастровий номер 5624689500:02:008:0170 та скасована державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер 5624689500:02:008:0170.
Цим же рішенням зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - задоволений частково. Зобов?язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою площею 0,1514 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5624689500:02:008:0170, яку вона разом з братом успадкувала після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відновивши в землевпорядних організаціях межі земельних ділянок і демонтувавши частину бетонного паркану, який згідно висновку експерта частково знаходиться на земельній ділянці, яка в порядку спадкування належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .
30 травня 2024 року постановою Рівненського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена і скасоване рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2023 року в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відмовлено у його задоволенні.
02 липня 2025 року постановою Верховного Суду України (справа №570/1718/15-ц) касаційна скарга ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Осіповою Г.В. залишена без задоволення. Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2023 року в нескасованій після апеляційного перегляду частині та постанову Рівненського апеляційного суду від 30 травня 2024 року залишені без змін.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №441654062 від 01 вересня 2025 року державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5624689500:02:008:0170 скасована.
У відповіді на звернення ОСОБА_1 №800/0/6-25 від 29.09.2025 Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повідомило, що у порядку інформаційної взаємодії з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до Державного земельного кадастру надійшли відомості про заресстроване 07.07.2021 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5624689500:02:008:0170 за ОСОБА_2 (1/2 частки), 26.12.2022 за ОСОБА_3 (2/6 частки) та 26.12.2022 за ОСОБА_5 (1/6 частки). 
Таким чином, скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5624689500:02:008:0170 немає можливості через наявність зареєстрованих речових прав на них.

Суд дійшов таких висновків.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. 
Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. 
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Ст.152 Земельного кодексу України передбачає, що держава забезпечує громадяна та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону /ч.1,2 ст.319 ЦК України/. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст.16 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 07 червня 2022 року, у справі № 599/1466/19, провадження № 61-12850 св 20, виснував, що: «…Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону. 

Так, рішення судів у справі №570/1718/15 є преюдиційним для цієї справи, оскільки у ній встановлювалися обставини щодо тієї самої земельної ділянки та в ній брали участь ті самі сторони.
Разом з тим, цим рішенням не вирішене питання щодо скасування державної реєстрації права власності відповідачів на земельну ділянку з кадастровим номером 5624689500:02:008:0170, оскільки провадження у справі №570/1718/15 відкрите 06.05.2015, а ч.10 ст.24 доповнена абз.5 згідно із Законом №340-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" від 05.12.2019, набрав чинності 16.01.2020.

Згідно із ч.2 та 3 ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Згідно із ст.79-1 ЗК України земельна ділянка формується як об`єкт цивільних прав. За змістом ч.1-5 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно із ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема, кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.
Отже, порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами, визначений ст.116, 118, 122 ЗК України, передбачає вчинення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування відповідних дій та прийняття рішень, а саме: формування земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номера, надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, тощо.
Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, яка передбачає способи захисту прав на земельні ділянки», вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а відповідно до ч.1 ст.155 Земельного Кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнаний недійсним або відмінений.
За положеннями ч.10, 13 ст.79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Згідно із ч.6-8 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у пункті 11.10 постанови від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 (провадження № 14-86цс22) вимоги про визнання незаконним (недійсним) і скасування рішення органу влади про надання земельної ділянки у власність і про скасування державної реєстрації такого права за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ці рішення та реєстрація створюють відповідні перешкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності відповідачів на частки земельної ділянки з кадастровим номером 5624689500:02:008:0170, площа якої сформована неправильно, порушує права позивача, оскільки унеможливлює виготовлення для неї технічної документації на відведення в натурі земельної ділянки, яка суміжна із земельною ділянкою відповідачів та якою вона користується із 25 грудня 1987 року, а у подальшому - присвоєння їй кадастрового номеру та реєстрації права власності на неї.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (п.8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у рівних частках з відповідачів.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

На підставі наведеного, керуючись ст.263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування права власності на земельну ділянку. 

Скасувати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5624689500:02:008:0170, зареєстроване 07.07.2021 за ОСОБА_2 (1/2 частки), 26.12.2022 за ОСОБА_3 (2/6 частки) та 26.12.2022 за ОСОБА_5 (1/6 частки).

Стягнути з ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі по 322 грн. 99 коп. з кожної.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації:  АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення виготовлене 16 червня 2026 року.

Суддя:          Кушнір Н.В.