Справа № 450/229/26  Провадження № 2/450/1147/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2026 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого – судді Добош Н.Б.
при секретарі Хамуляк Ю.В.
за за участі відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про предмет спору: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня пред`явлення позову і на період навчання у Львівському торгівельно-економічному університеті, термін навчання до червня 2028 року, з проведенням індексації відповідно до закону,- 
стислий виклад позиції позивача та відповідача :
підстава позову (позиція позивача): в період з 27.04.2007 року по 24.12.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області у цивільній справі справі № 2-943/10 шлюб між сторонами був розірваний у судовому порядку. За час перебування у шлюбі у сторін по справі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що після припинення подружніх відносин із відповідачем їх син залишився проживати з позивачем, а відповідач самоусунувся від процесу виховання, матеріального забезпечення та соціального становлення сина. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення аліментів із відповідача, та 10.09.2010 року було винесено рішення, згідно якого було вирішено стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , в розмірі 1/ 4 частини від його доходу щомісячно. У зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 сину сторін, ОСОБА_3 виповнилось 18 років, аліменти на його утримання вже не нараховуються і не стягуються в примусовому порядку із відповідача по справі. Зазначає, що добровільно жодних коштів відповідач як батько сину не надає, притому що останній має постійне місце праці, стабільний дохід. Вказує, що на даний час їхній повнолітній син продовжує навчання, та є студентом ІІ курсу денної платної форми навчання освітнього ступеня «бакалавр» факультету товарознавства, управління та сфери обслуговування Львівського торговельно-економічного університету за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа» ОПП Готельно-ресторанна справа», навчається за кошти фізичних осіб, закінчує навчання в червні 2028 року. І як наслідок потребує матеріальної допомоги саме у зв?язку із навчанням, насамперед з огляду на значні фінансові витрати, пов?язані з оплатою процесу навчання (освітніх послуг), яке є платним, на придбання спеціальної (фахової) літератури, а також транспортні витрати, витрати на проживання, харчування, дозвілля, лікування у випадку необхідності, одяг, засоби гігієни тощо. Позивач вказує, що самотужки повністю надавати сину повноцінну матеріальну допомогу яка включає і навчання, і належне харчування, побутові потреби, відпочинок, дозвілля, необхідне лікування тощо, не в змозі оскільки вона несе й інші витрати. З огляду на вищенаведене позивач змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання вже повнолітнього сина, що продовжує навчання. Оскільки у відповідача наявне постійне місце праці та наявні офіційні доходи позивач просить стягувати з відповідача аліменти в частці від заробітку (доходу). Вважає, що відповідач повинен і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено сторонам, що у відповідності до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.
06.02.2026 року відповідач на адресу суду подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з позовом не погоджується повністю, вважає його таким, що поданий без урахування його реального матеріального та сімейного стану, а також без належної оцінки обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вважає, що без безпосереднього дослідження доказів, надання сторонами усних пояснень та з`ясування фактичного матеріального стану кожної зі сторін, ухвалення законного та обґрунтованого рішення є неможливим у зв`язку з чим просить розгляд справи здійснювати в судовому засіданні з повідомленням викликом сторін.
Позивач ОСОБА_2 та її пердставник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, остання скерувала клопотання про слухання справи у їх відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. У попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, вказала, що в Україні вона не працює, їздить на роботу в Республіку Польща, де її заробітня полата на рік складає приблизно 12 тисяч злотих, також у разі потреби позичає кошти у рідних. Вказала, що на утриманні інших осіб немає. Відповідач синові не допомагає.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, зазначив, що враховуючи його реальний матеріальний стан він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання. Вказує, що має незадовільний стан здоров`я, боргові зобов`язання перед іншою особою та банком, сам навчається та несе витрати на навчання, крім того з нього стягуються аліменти за рішенням суду від 21.04.2026 року № 450/1074/26 на утримання двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу у розмірі 1/ 2 частки від усіх видій його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 
Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони у справі з 27.04.2007 року по 24.12.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано, рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 24.12.2010 року у цивільній справі № 2-943/10.
Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.08.2007 року.
Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов № 220 від 20.11.2025 року, який складений комісією Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , який знаходиться на її утриманні. 
Згідно довідки Львівського Торговельно-економіччного університету № 795 від 05.09.2025 року слідує, що ОСОБА_3 дійсно навчається на 2 курсі денної форми навчання освітнього ступеня «бакалавр» факультету товарознавства, управління та сфери обслуговування за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа» ОПП «Готельно-ресторанна справа». ОСОБА_3 стипендію не отримує, так як навчається за кошти фізичної особи і закінчує навчання в червні 2028 року. 
Згідно договору про надання платної освітньої послуги № 52/14с який укладений між Львівським торговельно-економічним університетом та ОСОБА_2 вбачається, ОСОБА_3 здобуває вищу освіту за денною формою навчання, строк навчання 3 роки ( 2025-2028 навчальні роки) за ступенем бакалавр, за спеціальністю 241 «Готельно-ресторанна справа» ОПП Готельно-ресторанна справа. Вартість освітньої послуги становить 2025-2026 рік навчанні – 29 950,00 грн.; 2026-2027 рік навчання – 31950 грн.; 2027-2028 рік навчання – 33 950,00 грн.
Згідно платіжної інструкції № 0.0.4530177594.1 ОСОБА_2 08.09.2025 року здійснено оплату за проживання в гуртожитку ОСОБА_3 у розмірі 9300, 00 грн.
Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4527324262.1 від 05.09.2025 року ОСОБА_2 здійснено оплату за навчання студента ОСОБА_3 у розмірі 14 975,00 грн.
Згідно платіжної інструкції № 0.0.4772064278.1 ОСОБА_2 23.02.2026 року здійснено оплату за проживання в гуртожитку ОСОБА_3 у розмірі 3720, 00 грн.
Згідно платіжної інструкції № 0.0.4732600544.1 ОСОБА_2 25.01.2026 року здійснено оплату за навчання студента ОСОБА_3 у розмірі 14 975,00 грн.
На момент звернення до суду син сторін ОСОБА_3 досяг повноліття, але не досяг 23 років.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вказав, що з позивачем у нього хороші стосунки, з ОСОБА_1 нейтральні. Вказав, що йому відомо, що ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 з позовом про стягнення аліментів. Підтвердив, що продовжує навчання. У вільний від навчання час у жовтні 2025 стажувався, та працював по договору у період з листопада 2025 по лютий 2026 рік та отримував оплату у розмірі 10-15 тисяч гривень в місяць. На даний час ніде не працює, осільки навчається і не має змоги працювати. Мама працює в Польщі сезонно, в Україні не працює, оплачує за його навчання, проживання у гуртожитку, батько не допомагав.
Допитана у судовому засіаднні свідок ОСОБА_5 вказала, що з позивачем вона не знайома, а з відповідачем у неї товариські відносини. Свідок підтвердила, що ОСОБА_1 позичив у неї кошти згідно боргової розписки у розмірі 42 000,00грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
У відповідності з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно із положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 у справі №381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цьогоКодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справиі підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач.
Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач ОСОБА_1 з 19.09.2023 року проходить службу у Національній поліції України та перебуває на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, що стверджується довідкою № 2930/41/12/2026 від 19.02.2026 року.
Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 20.04.2026 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 за період з лютого 2025 року по лютий 2026 року отримує дохід у виді заробітної плати загальний розмір якого за вказаний період склав 415 356,35 грн., що в середньому на місяць становить 34 613,00 грн. 
Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу ОСОБА_2 за період з січня 2025 року по грудень 2025 року – відсутня інформація про доходи.
Згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.04.2026 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини його заробітку доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 
ОСОБА_1 здійснив оплату у розмірі 2000,00грн. на рахунок ОСОБА_2 згідно квитанції від 29.04.2024 року, також здійснив оплату за навчання ОСОБА_3 у розмірі 13950,00грн. згідно квитанції від 02.08.2024, та у розмірі 13950,00грн. згідно квитанції від 23.12.2024 року. Разом з тим, дані оплати не охоплюють період за який позивач просить стягувати аліменти. 
Як вбачається із представлених доказів у ОСОБА_1 наявні кредитні зобов`язання згідно розписки від 20.03.2026 у розмірі 42000,00грн. на строк до червня 2029 року, згідно паспорту споживчого кредиту та квитанції від 05.02.2026 року у розмірі 13999,00грн. строком до 05.11.2026 зі сплатою 0,01 % на місяць (придбання пральної машинки); згідно паспорту споживчого кредиту та квитанції від 25.01.2025 року у розмірі 15699,00грн. строком до 25.03.2026 зі сплатою 0,01 % на місяць (придбання посудомийної машинки).
Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітнього сина.
Суд зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що син сторін навчається на платній формі навчання, з показів ОСОБА_3 останній працював у період з листопада 2025 по лютий 2026 року та отримував дохід приблизно 10-15 тисяч гривень у місяць, станом на даний час будь-якого доходу не має (зокрема він не отримує стипендію), не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання, а також те, що він перебуває на утриманні матері.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує дані про майновий стан відповідача, та стан його здоров`я згідно з представленою довідкою, проходить навчання, стягнення з нього на підставі рішення суду аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки його заробітку доходу щомісячно, а також рівність дітей у праві на утримання з боку батька. 
Також, суд враховує, що позивач не надала суду детальний розрахунок потреб коштів на утримання дитини під час його навчання, окрім доказів та підтвердження прийняття на навчання, оплати за навчання, та оплати за проживання в гуртожитку. При цьому сам факт такого навчання суд пов`язує з необхідністю надання батьками матеріальної допомоги дитині. Виходячи з засад розумності та справедливості, інтересів дитини, суд приходить до висновку про те що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено в повній мірі витрати на утримання сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) відповідача. У зв`язку з чим суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача. Суд вважає, що аліменти у такому розмірі, будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.
Крім того, стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Разом з цим, вимога про про те, що розмір аліментів на повнолітнього сина сторін справи, який продовжує навчання не може бути нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягає до задоволення, скільки мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений.
Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
П. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_2 ,- задоволити частково.
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви 19.01.2026 року і до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.
Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331, 20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.
Позивач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 16.06.2026 року.

Суддя	Н. Б. Добош