Справа № 939/23/26

РІШЕННЯ
Іменем України

06 липня 2026 року	Бородянський районний суд	

Київської області в складі: головуючої судді – Герасименко М.М., 
за участю секретаря – Слухай А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 грудня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір № 0660168355. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн, у межах строку дії договору – 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Пропозиція (оферта) на отримання траншу згідно заявки-анкети № 2628790494 від 20 грудня 2019 року в рамках договору про надання позики № 0660168355 від 01 грудня 2019 року підписана позичальником 01 грудня 2019 року електронним цифровим підписом, шляхом введення одноразового ідентифікатора, який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0660168355 від 01 грудня 2019 року. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0660168355 від 01 грудня 2019 року. 18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір № 18-02/25, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0660168355 від 01 грудня 2019 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, загальний розмір заборгованості за договором позики, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 станом на день формування позовної заяви становить 39 730,00 грн, з яких: 2 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 37 730,00 грн – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. 
Також, 04 листопада 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 було укладено договір № 1463547, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6 100,00 грн, строком кредитування 360 днів. 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ЄАПБ» було укладено договір № 23042020, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1463547 від 04 листопада 2019 року. 23 травня 2024 року між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1463547 від 04 листопада 2019 року. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, її заборгованість за кредитним договором станом на день формування позовної заяви становить 21 935,60 грн, яка складається із: 6 100,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3 294,00 грн – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 12 541,60 грн заборгованість за пенею.
Враховуючи вказані обставини, просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 61 665,60,00 грн і судові витрати.
Ухвалою суду від 27 березня 2026 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» свого представника в судове засідання не направив, просив розглянути справу без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у тому числі в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 УПК України, відзив на позов не надала.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 01 грудня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0660168355, шляхом підписання електронним підписом 9d9w0z, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн, строком кредитування 30 днів, зі сплатою річної відсоткової ставки в розмірі 638,75% в розрахунку 1,75% за один день користування кредитом, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 1 050,00 гривень.
14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0660168355 від 01 грудня 2019 року. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 22 055,00 грн, з яких: 2 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 20 055,00 грн – заборгованість по процентам.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0660168355 від 01 грудня 2019 року. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 39 730,00 грн, з яких: 2 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту37 730,00 грн – заборгованість по процентам.
18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0660168355 від 01 грудня 2019 року. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 39 730,00 грн, з яких: 2 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту 37 730,00 грн – заборгованість по процентам.
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 станом на 18 грудня 2025 року становить 39 730,00 грн, з яких: 2 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 37 730,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
Також, 04 листопада 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1463547 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, який було підписано електронним підписом позичальника із застосуванням одноразового ідентифікатора С647596, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6 100,00 грн, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,80 % в день, строком кредитування 30 днів.
23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 23042020, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 1463547. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 935,60 грн, з яких: 6 100,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 294,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 12 541,60,00 грн – сума заборгованості за пенею, штрафами.
З рахунку ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що ОСОБА_1 сплачено за договором № 1463547 в рахунок погашення заборгованості за відсотками грошові кошти у розмірі 2 470,00 грн.
23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 23/05/24, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 1463547. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 935,60 грн, з яких: 6 100,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 294,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 12 541,60,00 грн – сума заборгованості за пенею, штрафами.
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 станом на 18 грудня 2025 року становить 21 935,00 грн, з яких: 6 100,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 294,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 12 541,60,00 грн – сума заборгованості за пенею, штрафами.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконала, у передбачений у договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту:
- за кредитним договором № 0660168355 від 01 грудня 2019 року в розмірі 2 000,00 гривень.
- за кредитним договором № 1463547 від 04 листопада 2019 року в розмірі 6 100,00 гривень.
Всього разом: 8 100,00 грн.
Вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитними договорами № 0660168355 від 01 грудня 2019 року та № 1463547 від 04 листопада 2019 року суд зазначає наступне.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між позивачем і відповідачем договорів надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а остання зобов`язувався повернути надану позику в повному обсязі у визначений договорами строк кредитування – 30 днів.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування – 30 днів, після закінчення строку дії договорів в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування, а тому є безпідставним і задоволенню не підлягає.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач мала би сплатити відсотки за вказаними кредитними договорами в розмірі: - за договором, укладеним з ТОВ «Інфінанс» № 0660168355 у розмірі 1 050,00 грн (2 000,00 грн х 1,75% х 30 днів); - за договором, укладеним з ТОВ «Авентус Україна» № 1463547 в розмірі 3 294,00 грн (6 100,00 грн х 1,80% х 30 дні).
Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості за договором № 1463547 від 04 листопада 2019 року сплатила грошові кошти в загальному розмірі 2 470,00 гривень. 
Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконувала, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитними договорами: 
- № 0660168355 від 01 грудня 2019 року в загальному розмірі 3 050,00 грн, яка складається із: 2 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 050,00 грн – сума заборгованості за відсотками;
- № 1463547 від 04 листопада 2019 року в загальному розмірі 6 924,00 виходячи з розрахунку: 6 100,00 грн (тіло кредиту) + 3 294,00,00 грн (загальний розмір відсотків) – 2 470,00 грн (кошти, сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості); 
Всього – 9 974 гривні.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені за кредитним договором № 1463547 від 04 листопада 2019 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено і він діє в Україні по теперішній час.
Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено розмір пені в зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання в розмірі 12 541,60 гривень.
Однак, враховуючи період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, який включає період дії воєнного стану, то суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», копію заявки на надання юридичної допомоги № 1344 від 03 листопада 2025 року, копію витягу з акту № 23 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2025 року, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 16 000,00 гривень.
Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність визначення таких витрат у розмірі 3 000,00 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 485,10 грн (3 000,00 грн х 16,17% : 100).
Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 391,81 грн, виходячи з розрахунку: 9 974,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 61 665,60 грн (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (код ЄДРПОУ 42640371, 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521) заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 9 974 (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 391 (триста дев`яносто одну) гривню 81 копійку і витрати на правничу допомогу в розмірі 485 (чотириста вісімдесят п`ять) гривень 10 копійок.
В іншій частині в позові відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 06 липня 2026 року.

Суддя	Марина ГЕРАСИМЕНКО