ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
02.07.2026	Справа № 910/4342/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
позовну заяву 
Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421)
до 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Ла Маре» (01135, місто Київ, вулиця Златоустівська, будинок 2/4; ідентифікаційний код 34430763)

про стягнення 219 803,94 грн,
Без повідомлення (виклику) сторін.
РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ.
Короткий зміст позовних вимог.
Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі – КП «Київтеплоенерго»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ла Маре» (далі – ТОВ «Ла Маре»/відповідач) про стягнення 219 803,94 грн, у тому числі: 121 641,69 грн – заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року, 76 601,56 грн – інфляційних втрат та 21 560,69 грн – 3% річних.
Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.04.2026 позовну заяву прийняв до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Позиція позивача.
КП «Київтеплоенерго» заявлені позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням ТОВ «Ла Маре» зобов`язань щодо здійснення оплати за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року.
Позиція відповідача.
ТОВ «Ла Маре» відзиву на позовну заяву не надало, при цьому, було належним чином повідомлене про відкриття провадження у справі, однак, 13.05.2026 до суду повернувся конверт з ухвалою суду від 20.04.2026 з відміткою АТ «Укрпошта»: «повертається за закінченням терміну зберігання».
ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: нежилі приміщення з №1 по №7, загальною площею 189,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ вулиця Вишгородська, будинок 52, належать ТОВ «Ла Маре».
Позивач зазначає, що відповідач не звертався до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» для укладення договору на постачання теплової енергії.
При цьому, на підтвердження факту постачання до об`єкта відповідача теплової енергії та її обсягу надає корінці нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 52, та відомості спожитої теплової енергії.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії до нежилих приміщень з №1 по №7, що знаходиться за адресою: м. Київ вул. Вишгородська, буд. 52, про що складено акти надання послуг з постачання теплової енергії відповідачу у період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року на загальну суму 121 641,69 грн з урахуванням коригування, яке здійснено позивачем.
Проте, відповідач за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за вказаний період у розмірі 121 641,69 грн.
За таких обставин, КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ТОВ «Ла Маре» заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 121 641,69 грн, а також 3% річних у сумі21 560,69 грн та інфляційних втрат у розмірі 76 601,56 грн, нарахованих за період з 01.11.2018 по 31.12.2025.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальним споживачем є фізична чи юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з п. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач зобов`язаний:
1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;
2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини;
3) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу;
4) власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку;
5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;
6) дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм;
7) допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку;
8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг;
9) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період;
10) {Дію пункту 10 частини другої статті 7 зупинено до 1 липня 2020 року згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020} у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг;
11) інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором;
12) надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором;
13) інформувати виконавця комунальних послуг, управителя про відновлення об`єкта нерухомого майна, що був пошкоджений.
Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017 року споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Судом встановлено, що відповідач не звертався до КП «Київтеплоенерго» для укладення договору на постачання теплової енергії, відтак ТОВ «Ла Маре», як власник нежилих приміщень з №1 по №7, загальною площею 189,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ вулиця Вишгородська, буд. 52 не виконав свого обов`язку щодо укладення договору про постачання теплової енергії.
Суд зазначає, що відсутність підписаного між сторонами договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які її використовують без укладення договору, від обов`язку оплатити за фактично спожиту теплову енергію.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 у справі №922/4239/16.
Ураховуючи наведені вище положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ураховуючи, що відповідач у спірний період споживав послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з постачання теплової енергії, на нього покладається обов`язок оплатити позивачу усі фактично спожиті ним послуги.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно з частиною другою ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
За умовами частини першої ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював облік споживання відповідачем теплової енергії у нежилих приміщеннях з №1 по №7, що знаходяться за адресою: м. Київ вулиця Вишгородська, буд. 52 за особовим рахунком: 8373102-3.
Так, обсяг спожитої відповідачем теплової енергії, а також щомісячне нарахування по особовому рахунку відповідача, відображені в Облікових картках споживача за його обліковим записом 8373102-3. 
Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 21.07.2005 року № 630 (чинних на момент виникнення заборгованості), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.
За умовами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії до нежилих приміщень з №1 по №7, що знаходиться за адресою: м. Київ вул. Вишгородська, буд. 52, про що складено акти надання послуг з постачання теплової енергії відповідачу у період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року на загальну суму 121 641,69 грн з урахуванням коригування, яке здійснено позивачем.
Проте, відповідач за спірний період оплату за спожиту теплову енергію не здійснив, внаслідок чого у ТОВ «Ла Маре» утворилась заборгованість у розмірі 121 641,69 грн, при цьому, на підтвердження зворотного відповідач не надав суду будь-яких інших доказів.
Отже, згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином свої зобов`язання з оплати за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 121 641,69 грн.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 21 560,69 грн та інфляційні втрати у сумі 76 601,56 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Отже, суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що наданий розрахунок цих сум обчислено арифметично вірно, що має наслідком задоволення цих вимог.
ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ла Маре» заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 121 641,69 грн, 3% річних у сумі 21 560,69 грн та інфляційних втрат у розмірі 76 601,56 грн.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» – задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ла Маре» (01135, місто Київ, вулиця Златоустівська, будинок 2/4; ідентифікаційний код 34430763) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421) 121 641 (сто двадцять одну тисячу шістсот сорок одну) грн 69 коп. – заборгованості, 21 560 (двадцять одну тисячу п`ятсот шістдесят) грн 69 коп. – 3% річних, 76 601 (сімдесят шість тисяч шістсот одну) грн 56 коп. – інфляційних втрат та 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. – судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Віта БОНДАРЧУК