Справа № 535/395/26
Провадження №  3/535/157/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 квітня 2026 року  селище Котельва

Суддя Котелевського районного суду Полтавської області Шолудько А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, учня ПТУ №54 (с-ще Котельва), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності:
- 27.01.2026 Котелевським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн,
за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 повторно протягом року 07.04.2026 о 21 год 02 хв по вул. Михайла Вербицького, 22, у селищі Котельва Полтавської області, керував електричним двоколісним транспортним засобом, оснащеним електричним двигуном Space Triton, у стані алкогольного сп`яніння (огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди ОСОБА_1 у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager Alcotest 6810 ARCD0523, тест 1251, результат – 1,79 ‰), чим порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306 та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 , та законний представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 1, 14-16), клопотання про відкладення судового розгляду справи до суду не подавали.
Законний представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка відповідно до свідоцтва про народження є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.04.2026 подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 130 КУпАП провести без її та ОСОБА_1 участі, й зазначила, що вона вживала заходи щодо надання необхідної допомоги її неповнолітньому синові ОСОБА_1 щодо усунення залежності від вживання алкоголю, провела з ним роз`яснюючу бесіду про недопущення протиправної поведінки, але це не дало позитивного результату. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 є учнем ПТУ №54, а також працює та отримує дохід від виконання робіт за цивільно-правовими договорами. Електричний двоколісний транспортний засіб, яким керував її син, був придбаний нею та належить їй на праві власності. У вирішенні справи з приводу притягнення сина до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП покладається на розсуд суду (а.с 18-22).
Відповідно до ст. 268 КУпАП неприбуття в судове засідання особи, яка притягається до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП доведена достовірними і належними доказами. 
Частиною другою статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, у тому числі, й у зв`язку з керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
На підставі ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів;  порушення мови;  виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до пунктів 6 та 7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №634724 від 07.04.2026 (а.с.1), роздруківкою проведеного 07.04.2026 на місці зупинки транспортного засобу у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою технічного засобу – «Drager Alcotest 6810», прилад №ARCD – 0523, відповідно до якого, результат тесту №1251 на алкоголь становить 1,79 ‰ (а.с.4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою «Alcotest Drager 6810», прилад №ARCD – 0523, результат тесту – проба позитивна, кількісний показник 1,79 ‰, який не заперечувався ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом про згоду з результатами проведеного огляду (а.с.3), у зв`язку з чим він не заявляв клопотання про проведення огляду в закладі охорони здоров`я, що підтверджується його записом у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.04.2026 (а.с.2); а також дослідженими в ході судового розгляду відеозаписами, що містяться на DVD-R, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №634724 від 07.04.2026, якими зафіксовано факт керування ОСОБА_1 електричним двоколісним транспортним засобом, оснащеним електричним двигуном; зупинку працівником поліції транспортного засобу під його керуванням та роз`яснення причин зупинки; виявлення працівником поліції ознак перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння; пояснення ОСОБА_1 про вживання алкогольних напоїв безпосередньо перед керуванням транспортним засобом; посилання ОСОБА_1 на те, що він має право керувати даним електричним двоколісним транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, оскільки транспортний засіб оснащений електричним двигуном потужністю 2 кВт; роз`яснення працівника поліції, про те, що водій ОСОБА_1 є учасником дорожнього руху, який керує транспортним засобом, що приводиться в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна, потужність якого значення не має; згода ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти та проходження ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу – приладу Drager Alkotest, відповідно до якого, результат тесту на алкоголь №1251 становить 1,79‰, та згоду ОСОБА_1 з результатами такого огляду, оскільки, відповідно до його пояснень, він перед керуванням транспортним засобом вживав алкогольні напої; роз`яснення працівником поліції процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності й складання протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.130 КУпАП, відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом (а.с.10).
Оскільки визначення транспортного засобу для цілей застосування ст. 130 КУпАП сам КУпАП не містить, для вказаних цілей слід керуватися нормами спеціального законодавства та Правилами дорожнього руху.
Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб – це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Пункт 1 статті 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначає, що електричний колісний транспортний засіб – це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Таким чином, особи, що керують, такими транспортними засобами як електросамокати, електроскутери, електровелосипеди, гіроскутери, є водіями і зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху.
Однак, при цьому, норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
При цьому законодавець не обмежує нижньою межею потужність електродвигуна для вирішення питання щодо отримання прав на керування двоколісним транспортним засобом, а відрізняє виключно верхню межу, яка впливає на різні категорії прав (А1 або А).
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Підпунктом «б» частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктом 2.9-а Правил дорожнього руху України визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів, а статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння будь-яким транспортним засобом, а не виключно механічним.
Таким чином, водій, реалізувавши своє право володіти та/або керувати будь-яким транспортним засобом, автоматично погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі й Правилами дорожнього руху України. Тому обсяг адміністративної відповідальності водія електричного самоката, електричного велосипеда, електричного скутера, гіроскутера за ст. 130 КУпАП жодним чином не відрізняється від обсягу відповідальності за цією ж статтею інших водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №634724 від 07.04.2026, електричний двоколісний транспортний засіб, оснащений електричним двигуном, Space Triton, належить ОСОБА_1 (а.с.1). Згідно з поясненнями законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , вона особисто придбала та є власником даного транспортного засобу, яким керував її син ОСОБА_1 (а.с. 18).
Згідно з довідкою Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області №84053-2026 від 08.04.2026, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, прапопорушення вчинено повторно (а.с. 9). 
Таким чином, під час судового розгляду були належно встановлені, досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повторно протягом року, що охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, й узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.
Санкцією ч.2 ст.130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб – накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання. Особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Подібна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд вважає за необхідне до даних правовідносин застосувати правовий висновок, зроблений Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, згідно з яким, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених у тому числі статтею 130 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1цього Кодексу.
Таким чином, вказана норма закріплює право суду, але не обов`язок, застосувати до неповнолітнього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.
Згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу, окрім іншого, є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного до держання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
ОСОБА_1 перебуває саме у тому віці, коли у особи формується повага до закону, уявлення про відповідальність та невідворотність покарання за скоєні протиправні вчинки.
При цьому, ОСОБА_1 раніше постановою Котелевського районного суду Полтавської області від 27.01.2026 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, що свідчить про формування викривленого уявлення про законність та безвідповідального ставлення до небезпеки, що може бути спричинена його діями. 
За таких обставин, суд вважає, що жоден із заходів, передбачених ст. 24-1 КУпАП, не будуть дієвими для забезпечення запобігання вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень у подальшому.
Таким чином, підстав для застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу, з огляду на характер вчинених правопорушень, не вбачається, тому він підлягає відповідальності на загальних підставах.
Під час судового розгляду не встановлено наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.
На підставі ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, який в короткий період часу знову притягується до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ступінь його вини, також беручи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах безальтернативної санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу, що за своїм видом та мірою відповідає визначеній у ст. 23 КУпАП, меті накладення адміністративного стягнення, і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню правопорушень.
Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
Керуючись ст. 13, ч. 2 ст. 130, ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі грн 00 коп.), з позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України. Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст. 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Платіжні реквізити для зарахування адміністративних штрафів у сфері забезпечення дорожнього руху (штрафів ДАІ): отримувач коштів - ГУК Полтав.обл/Полтавська/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37959255, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, р/рахунок - UA048999980313050149000016001.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, та з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі сумі 68000,00 грн (шістдесят вісім тисяч грн 00 коп.), на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/о UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять грн 60 коп.).
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя А.В. Шолудько