ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м. Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.04.2026	Справа № 910/16619/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участю секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу
за позовом МІНІСТЕРСТВА ЕКОНОМІКИ, ДОВКІЛЛЯ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ 
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ"
до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ"
про розірвання договору та стягнення 8 000 000,00 грн гранту,

Представники учасників процесу згідно з протоколом від 20.04.2026,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2025 року МІНІСТЕРСТВА ЕКОНОМІКИ, ДОВКІЛЛЯ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ (далі - позивач, Міністерство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення коштів гранту в розмірі 8 000 000,00 грн та розірвання договору про надання гранту, укладений між Мінекономіки та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аттика дерев`яні будинки", шляхом подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Аттика дерев`яні будинки" до Акціонерного товариства "ОЩАДБАНК" заяви про приєднання до умов договору від 16.09.2022.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/16619/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.02.2026, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
30.01.2026 через систему "Електронний суд" представником третьої особи подано пояснення в яких заявлено про розгляд справи без участі представників третьої особи.
За наслідками підготовчого засідання 05.02.2026 судом було постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.03.2026 та запропоновано позивачу для долучення до матеріалів справи читабельні копії банківської виписки, актів моніторингу виконання умов договору гранту та податкових накладних з квитанціями.
02.03.2026 через систему "Електронний суд" представником позивача подано заяву з додатками на виконання ухвали суду від 05.02.2026.
У підготовче засідання 23.03.2026 прибув представник позивача, відповідач та третя особа представників у засідання не направили.
Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статті 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Так, з метою повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 05.02.2026 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідачів, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04176, Україна, місто Київ, вулиця Електриків, будинок 26.
Однак, поштове відправлення, яке було скеровано на адресу відповідача, було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній".
Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, у силу вищенаведених положень законодавства, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідачів, які зареєстровані у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачам відповідної ухвали суду.
У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою від 05.02.2026 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Додатково з метою повідомлення відповідачів судом було розміщено відповідне оголошення на офіційній сторінці суду на офіційній сторінці Господарського суду міста Києва в мережі Інтернет на порталі "Судова влада України" за посиланням https://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/pres-centr/45/
Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення учасників судового процесу про відкриття провадження у справі, призначення підготовчого засідання та відкладення підготовчого провадження.
За наслідками підготовчого засідання 203.03.2026 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначений розгляд справи по суті в судовому засіданні 20.04.2026.
У призначене судове засідання 20.04.2026 сторони не направили своїх представників, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.
Згідно частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.
У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.
Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).
Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Отже, за висновками суду, неявка сторін не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 20.04.2026. 
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2022 Кабінетом Міністрів України постановою № 739 «Деякі питання надання грантів для виробництв переробної промисловості» був затверджений Порядок надання грантів на створення, розвиток або оновлення виробництв переробної промисловості, також внесені зміни до Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва.
Порядок надання грантів на створення, розвиток або оновлення виробництв переробної промисловості визначає: умови, критерії, механізм надання безповоротної державної допомоги суб`єктам господарювання (далі - отримувачі), які провадять господарську діяльність згідно з видами економічної діяльності Секції С "Переробна промисловість" національного класифікатора України ДК 009:2010 "Класифікація видів економічної діяльності", затвердженого наказом Держспоживстандарту від 11 жовтня 2010 р. № 457, зареєстровані в інформаційно-комунікаційній системі "Державний аграрний реєстр" (далі - Державний аграрний реєстр) відповідно до вимог Закону України "Про інформаційно-комунікаційну систему "Державний аграрний реєстр" (для отримувачів, які підпадають під таку реєстрацію), у формі грантів на створення, розвиток виробництв переробної промисловості або оновлення основних засобів виробництва, знищених чи пошкоджених внаслідок збройної агресії Російської Федерації; механізм використання коштів, передбачених Мінекономіки за бюджетною програмою "Надання грантів для створення або розвитку бізнесу", та коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття для надання безповоротної державної допомоги отримувачам у формі грантів.
Метою надання грантів є сприяння зайнятості населення, створення нових робочих місць, створення нових, розвиток існуючих виробництв переробної промисловості або оновлення основних засобів виробництва, знищених чи пошкоджених внаслідок збройної агресії Російської Федерації, збільшення надходжень від сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Джерелами фінансування надання грантів отримувачам є кошти: державного бюджету, в тому числі ті, що надходять на рахунок "Фонд відновлення та трансформації економіки" Мінекономіки, відкритий у Національному банку, на який зараховуються добровільні внески (благодійні пожертви) від фізичних та юридичних осіб приватного права та/або публічного права для забезпечення здійснення заходів з відновлення, підтримки і розвитку України у національній та іноземній валюті; Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.
Як вказує позивач, на підставі Порядку надання грантів на створення або розвиток переробних підприємств Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України за результатами розгляду поданих ТОВ «Аттика дерев`яні будинки» документів, бізнес-плану видало наказ від 02.09.2022 № 2934 (далі - Наказ) про надання грантів на створення або розвиток переробних підприємств.
Зазначений Наказ є правовою підставою для подальшого укладення, відповідно до пункту 20 Порядку № 739, договору про надання гранту у формі договору/заяви про приєднання, що зумовлює виникнення між сторонами договірних зобов`язань щодо надання та використання коштів Гранту.
На виконання зазначеного Наказу про надання гранту та з метою належного правового оформлення взаємних прав і обов`язків сторін, відповідно до вимог Порядку № 739, між Мінекономіки, як надавачем Гранту та ТОВ «Аттика дерев`яні будинки», як отримувачем був укладений договір про надання гранту (далі - договір) за типовою формою, умови якого, відповідно до пункту 20 Порядку № 739, затверджені Наказом Мінекономіки від 02.09.2022 № 2934, а правова природа вказаного правочину відповідає ознакам договору приєднання у розумінні статті 634 Цивільного кодексу України.
13.09.2022 ТОВ «Аттика дерев`яні будинки» надано до Банку заяву про відкриття Рахунку обслуговування гранту (2603), відповідно до якої Банком було відкрито ТОВ «Аттика дерев`яні будинки» розподільчий рахунок номер UA473226690000026030300390438 у гривні для обслуговування гранту.
16.09.2022 ТОВ «Аттика дерев`яні будинки» подано до Банку заяву про приєднання до договору про надання гранту (далі - Заява). Наданням цієї заяви ТОВ «Аттика дерев`яні будинки» приєднався до умов договору про надання гранту, умови якого затверджені Наказом Мінекономіки №2109 від 15.07.2022 .
14.12.2022 на рахунок ТОВ «Аттика дерев`яні будинки» UA473226690000026030300390438 було здійснено зарахування коштів гранту в сумі 8 000 000,00 грн, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи долучена копія банківської виписки по рахунку виконавця ( НОМЕР_1 ) в АТ «Ощадбанк».
На виконання вимог пункту 22 Порядку та умов договору про взаємодію Банком здійснено моніторинг виконання умов договору гранту, за результатами якого Банком складено Акти моніторингу виконання умов договору гранту від 18.12.2024, від 29.04.2025, від 29.07.2025.
У подальшому, за результатами проведеного моніторингу виконання умов договору про надання гранту Моніторинговою комісією був складений протокол № 01 від 02.06.2025, в якому вказано про низку системних, тривалих та істотних порушень, які за твердженнями позивача свідчать про невиконання відповідачем договірних обов`язків та про відсутність реального прогресу у реалізації затвердженого бізнес-плану.
З метою досудового врегулювання спорів та надання відповідачу можливості добровільно усунути допущені порушення договірних зобов`язань, Мінекономіки направило на адресу ТОВ «Аттика дерев`яні будинки» претензію від 19.11.2025 № 2431-05/79097-07.
Оскільки відповідач залишив вказану претензію без відповіді, МІНІСТЕРСТВО ЕКОНОМІКИ, ДОВКІЛЛЯ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ звернулось із цим позовом до суду, в межах якого просив суд стягнути кошти гранту в розмірі 8 000 000,00 грн та розірвати договір про надання гранту, укладений між Мінекономіки та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аттика дерев`яні будинки", шляхом подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Аттика дерев`яні будинки" до Акціонерного товариства "ОЩАДБАНК" заяви про приєднання до умов договору від 16.09.2022.
У своїх поясненнях Банк вказував на те, що відповідач припустився порушення умов укладеного договору про надання гранту.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями статей 13, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, які мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до пункту 26 Порядку № 739 для отримання гранту отримувач укладає договір гранту у вигляді договору про приєднання за формами, встановленими Мінекономіки або Державним центром зайнятості.
Таким чином, договір між сторонами укладено у формі, затвердженій наказом Мінекономіки від 02.09.2022 № 2934, відповідно до приписів статті 634 ЦК України шляхом звернення відповідача із заявою про приєднання від 16.09.2022 до його умов, акцептуючи усі його положення в цілому, без жодних застережень в силу чого між сторонами виникли договірні зобов`язання.
У договорі гранту обов`язково зазначаються цілі використання гранту з переліку, визначеного пунктом 5 Порядку, умови, невиконання або неналежне виконання яких може призвести до повернення отримувачем отриманих коштів.
Пунктом 28 Порядку передбачено, що у разі невиконання отримувачем обов`язкової умови договору гранту щодо сплати протягом трьох років з дня отримання гранту податків, зборів (обов`язкових платежів) до державного та місцевих бюджетів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі отриманого гранту отримувач зобов`язаний повернути Мінекономіки або Державному центру зайнятості різницю між сумою отриманого гранту та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Розділом 5 Договору закріплено обов`язкові умови Договору:
сплата Отримувачем протягом трьох років з дня отримання Гранту податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до зведеного бюджету України у розмірі отриманого гранту;
створення Отримувачем не менше 25 робочих місць відповідно до умов Порядку.
У відповідності до Порядку Грант надається для створення нових виробництв переробних підприємств або збільшення потужностей існуючих виробництв переробних підприємств для покриття таких напрямів витрат, як: придбання основних засобів виробництва (верстати, технологічне обладнання), яке не підлягає відчуженню до виконання умов договору про надання гранту (крім випадків відчуження внаслідок звернення стягнення на нього уповноваженим банком відповідно до договору застави); доставка та введення в експлуатацію основних засобів виробництва (верстатів, технологічного обладнання), включаючи програмне забезпечення.
Конкретні цілі використання коштів Гранту з переліку, визначеного пунктом 2 розділу 5 цього Договору, зазначаються Отримувачем в бізнес-плані. Використання коштів Гранту на покриття інших витрат, які не входять до переліку, передбаченого пунктом 2 розділу 5 цього Договору та не визначені бізнес-планом забороняється.
Згідно з пунктом 2 розділу 4 договору Отримувач використовує кошти гранту за цільовим призначенням протягом року з дати отримання (зарахування на рахунок).
Як зазначено судом вище, правовою підставою для стягнення 8 000 000 грн позивач визначає підпункт 6 пункту 1 розділу VI договору та абзац 3 пункту 21 Порядку № 739.
Згідно підпункту 6 пункту 1 розділу VI договору у разі невиконання обов`язкової умови визначеної абзацом 3 пункту 1 розділу 5 цього Договору протягом 30 днів повернути кошти у сумі отриманого Гранту на рахунок, відкритий в уповноваженому банку.
Абзацом 3 пункту 1 розділу 5 Договору закріплено, що обов`язковими умовами Договору, зокрема, є створення Отримувачем не менше 25 робочих місць відповідно до умов Порядку.
Абзацом 9 пункту 21 Порядку № 739 визначено, що у разі невиконання обов`язкової умови договору гранту, визначеної абзацом п`ятим пункту 20 цього Порядку, договір гранту розривається, а отримувач здійснює повернення коштів у сумі отриманого гранту протягом 30 днів уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснювалося перерахування гранту.
Абзацом 5 та 6 пункту 20 цього Порядку закріплено, що обов`язковими умовами договору гранту, зокрема, є: створення робочих місць та працевлаштування на них осіб згідно з додатком не менш як на 36 місяців відповідно до умов цього Порядку.
Працевлаштування на робочі місця за програмою повинно бути здійснено не менш як 30 відсотків не пізніше ніж через шість місяців з дати отримання гранту та решта не пізніше ніж через 12 місяців з дати отримання гранту.
Згідно з пунктом 22 Порядку уповноважений банк здійснює моніторинг виконання умов договору гранту відповідно до умов, визначених у договорі про взаємодію, шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача протягом трьох років з дня надання йому гранту або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом четвертим пункту 20 цього Порядку, якщо таке виконання відбулося раніше.
У разі встановлення факту нецільового використання гранту під час моніторингу виконання умов договору гранту, який здійснюється уповноваженим банком, витрачені кошти протягом одного місяця повертаються отримувачем до уповноваженого банку, який протягом п`яти робочих днів повертає зазначені кошти на рахунок Мінекономіки, відкритий в Казначействі, для подальшого їх перерахування до Державного бюджету України в установленому порядку. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього в установленому порядку.
Уповноважений банк щокварталу до 20 числа місяця, наступного за кварталом, подає Мінекономіки звіт щодо виконання отримувачами умов договору, який містить інформацію щодо кількості отримувачів, сум наданих відповідно до цього Порядку грантів, кількості найманих працівників, а також сум сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування отримувачами, яким надано гранти.
Для реалізації умов цього Порядку інформація щодо сум сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування отримувачами надається ДПС за запитом уповноваженого банку. Форма надання такої інформації встановлюється уповноваженим банком разом з ДПС.
Таким чином, АТ «Ощадбанк», як уповноважений банк, надає висновки, які включають оцінку бізнес-плану, співбесіди та результати перевірки ділової репутації отримувача, за критеріями, зазначеними у договорі про взаємодію та чинному законодавстві України, та здійснює моніторинг виконання умов договору гранту.
На виконання вимог пункту 22 Порядку та умов договору про взаємодію Банком здійснено моніторинг виконання умов договору гранту, за результатами якого Банком складено Акти моніторингу виконання умов договору гранту від 18.12.2024, від 29.04.2025, від 29.07.2025.
В Акті моніторингу виконання умов договору гранту від 18.12.2024 Банком вказано наступні висновки:
- на території за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, смт. Іванків, вул. Михайлівська, 12-Б проводиться реальна господарська діяльність: присутні пиломатеріали, працівники, охорона. Однак, достеменно підтвердити який суб`єкт господарювання проводить діяльність не вдалося. Обладнання знаходиться в освітлених приміщеннях, розміщених на території;
- визначити виробника сушильних камер не вдалося, оскільки відсутні найменування та шильд на показаному обладнанні та частина з них були закриті на замок.
- на одному з станків відсутній шильд;
- торцювального верстату оптимізуючий Вottenе ОРТІ 599 не показано;
- ідентифікувати приналежність даного обладнання до ТОВ «Аттика дерев`яні будинки» не вдалося.
В Акті моніторингу виконання умов договору гранту від 29.04.2025 Банком вказано наступні висновки:
- Отримувач гранту не надав можливості підтвердження господарської діяльності за адресою смт. Іванків, вул. Михайлівська, 12-Б;
- перевірка цільового призначення використання коштів за Договором гранту б/н від 16.09.2022 Отримувачем гранту не підтверджене;
- стадія проекту, мета якого обладнання для переробки деревини не встановлена.
В Акті моніторингу виконання умов договору гранту від 29.07.2025 Банком вказано наступні висновки:
- Отримувач гранту не здійснює реальну господарську діяльність за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, смт. Іванків, вул. Михайлівська, буд. 12-Б;
- кошти за Договором гранту б/н від 16.09.2022 Отримувачем гранту не підтверджене;
- проект, мета якого обладнання для переробки деревини не реалізовано.
Згідно з долучених до позовної заяви довідок отримувача гранту щодо кількості найманих працівників та суму сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів) від 19.04.2023 за звітній період з 14.12.2022 по 31.03.2023:
- Отримувачем працевлаштовано на виробництві 12 осіб;
- загальна сума сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів), ЄСВ за звітній період становить 86 519,96 грн.
02.06.2025 на засіданні Моніторингової комісії АТ «Ощадбанк» розглянуто питання щодо підтвердження/порушення виконання умов договору про надання гранту ТОВ «Аттика дерев`яні будинки». Підставою винесення питання на розгляд комісії стало: - порушення отримувачем протягом всього періоду реалізації проєкту умови щодо створення та збереження робочих місць (пункт 20 Порядку); - Отримувач не веде господарську діяльність; - порушення кримінальної справи проти отримувача; - неможливість підтвердження наявності обладнання, придбаного за рахунок грантових коштів.
Зазначені обставини відповідачем не спростовано, а докази оскарження та визнання недійсним протоколу засідання Моніторингової комісії АТ «Ощадбанк» від 02.06.2025 № 01 матеріли справи не містять.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Таким чином, з урахуванням встановленої дати отримання гранту, спливу передбаченого договором 12-ти місячного періоду, на який надавався грант та 30-ти денного строку для повернення коштів, строк для повернення грантових коштів у відповідача фактично є таким, що настав.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів повернення відповідачем коштів в розмірі 8 000 000 грн, вимоги позивача в частині стягнення грошових коштів гранту підлягають задоволенню.
Щодо вимоги МІНІСТЕРСТВА ЕКОНОМІКИ, ДОВКІЛЛЯ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ про розірвання договору суд зазначає наступне.
Як на підставу для розірвання укладеного договору про надання гранту позивач посилається на вчинення відповідачем істотного порушення його умов, а саме:
не створення 28-ти робочих місць (факт чого встановлено судом вище);
невиконання відповідачем зобов`язань зі сплати податків та зборів.
Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Суд зазначає, що порядок дострокового розірвання Договору визначено розділом 9 останнього, згідно пункту 2 якого передбачено, що Договір може бути розірваний достроково Міністерством економіки України в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного повідомлення Отримувачу у випадку встановлення в процесі моніторингу за додержанням умов цього Договору факту нецільового використання гранту.
Однак, як зазначено частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
У вказаній статті йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. 
Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 910/6690/17.
Суд погоджується з аргументами Міністерства, що в сукупності зазначеного вище та на підставі встановлених судом обставин, Відповідачем здійснено істотне порушення умов договору, а саме:
- не забезпечено створення та збереження визначеної кількості робочих місць, а саме 28, у межах строків, визначених пунктом 20 Порядку, Договором і бізнес-планом, тоді як виконання цієї умови є однією з основних договірних вимог (пункт 1 розділу V Договору) та одним із ключових критеріїв ефективності грантової програми.
- невиконання Отримувачем базових зобов`язань щодо реалізації проекту та фактичну бездіяльність суб`єкта господарювання.
- неможливість підтвердження фактичної наявності обладнання, придбаного Отримувачем за рахунок грантових коштів. Відсутність документально підтверджених даних про місцезнаходження, використання або збереження такого обладнання є грубим порушенням умов цільового використання бюджетних коштів та свідчить про недотримання Отримувачем вимог щодо обліку, зберігання і звітування за активи, придбані в межах проекту.
Зазначене вище фактично нівелює мету наданого позивачем гранту в розмірі 8 000 000 грн з бюджету держави відповідачу оскільки така поведінка останнього унеможливлює досягнення соціально-економічного результату, задля якого здійснювалося бюджетне фінансування. Так, несплата податків і зборів, зокрема, з причин створення малої кількості робочих місць, у розмірі, співмірному із сумою гранту, позбавила державу очікуваних бюджетних надходжень, які становили один з ключових критеріїв ефективності надання такої державної підтримки.
Таким чином, порушення відповідачем умов договору є істотними, оскільки вони позбавляють позивача результату, на який той обґрунтовано розраховував в силу чого вимоги позивача про розірвання останнього є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, суд дійшов висновку про задоволення позову МІНІСТЕРСТВА ЕКОНОМІКИ, ДОВКІЛЛЯ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ.
Згідно з приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73-79, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
ВИРІШИВ:

1. Позов МІНІСТЕРСТВА ЕКОНОМІКИ, ДОВКІЛЛЯ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ задовольнити повністю.
2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ" (01008, Україна, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 37508596) на користь МІНІСТЕРСТВА ЕКОНОМІКИ, ДОВКІЛЛЯ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ (01008, Україна, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 37508596) кошти гранту у сумі 8 000 000,00 грн та судовий збір у розмірі 123 028,00 грн.
3. Розірвати договір про надання гранту, укладений між МІНІСТЕРСТВОМ ЕКОНОМІКИ, ДОВКІЛЛЯ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ (01008, Україна, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 37508596) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ" (04176, Україна, місто Київ, вулиця Електриків, будинок 26; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 33639450), шляхом подання ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АТТИКА ДЕРЕВ`ЯНІ БУДИНКИ" (04176, Україна, місто Київ, вулиця Електриків, будинок 26; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 33639450) до Акціонерного товариства "ОЩАДБАНК" (01001, Україна, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12г; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 00032129) заяви про приєднання до умов договору від 16.09.2022.
4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26.05.2026.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ