Провадження № 2/484/415/26 
Справа № 484/7078/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2026 Первомайський міськрвйонний суд Миколаївської області
в складі головуючого судді - Шикері І.А.
за участю секретаря судових засідань – Туркалової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Болквадзе Бесікі Мерабович до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Первомайський відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Первомайський відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, а саме, просив визнати ОСОБА_2 його батьком та внести відповідні зміни до актового запису про його народження.
Позовні вимоги мотивовано тим, що у період з 1996 по 1999, його мати – ОСОБА_3 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у період спільного проживання його матері ОСОБА_3 з ОСОБА_2 . Оскільки його мати не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , то відомості про батька у його свідоцтві про народження були записані відповідно до ст.135 СК України, за вказівкою матері. Разом з тим, відповідач визнавав себе його батьком, забирав його з пологового будинку, проводив із ним час, купував іграшки та речі. Проте, з 1999 відповідач через особисті непорозуміння перестав спілкуватись із матір`ю. На теперішній час, ОСОБА_2 не бажає добровільно подати заяву до органів ДРАЦС про визнання батьківства, а він хоче мати батька, тому посилаючись на норми ст. 53 КпШС України, просить визнати відповідача його батьком. 
Позивач та його представник – адвокат Болквадзе Б.М. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з підстав, викладених у позові, просили їх задовольнити, при цьому зауважили, що відповідач ухиляється від проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 03.03.2026.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, проте в судовому засіданні його представник – адвокат Сотська С.О. повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні, зазначаючи, що позивачем жодним чином не доведено своїх позовних вимог, оскільки на дату народження позивача, відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. До того ж, так як позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. 53 КпШС України, які передбачають чотири обставини встановлення батьківства, а саме, спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; спільне виховання батьками дитини; спільне утримання батьками дитини; визнання батьківства відповідачем, які позивачем в судовому не доведено. Проведення експертизи у даній справі не відноситься до предмету доказування, а надані позивачем фотознімки не свідчать про те, що ОСОБА_2 є батьком  ОСОБА_1 . Висновок позивача та його представника про те, що відповідач ухиляється від проведення експертизи, не підтверджений, адже відповідач є особою похилого віку, у нього загинув син, у зв`язку з чим, він себе погано почуває. Окрім цього зауважила, що на даний час позивач є діючим військовослужбовцем і визнання батьківства відповідача пов`язує виключно із можливістю звільненням з лав ЗСУ.
Третя особа - ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі.
Представник третьої особи - Первомайського відділу ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання також не з`явився, проте від начальника відділу до суду надійшла заява про розгляд даної справи за відсутності представника відділу, при вирішенні даного питання покладаються на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що є тіткою позивача та сестрою його матері ОСОБА_5 . Їй відомо, що відповідач ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбі також перебував у відносинах з її сестрою ОСОБА_6 . Від цих відносин народився син – ОСОБА_7 , адже ОСОБА_2 хотів його народження. Вони разом приїжджали у село, проте вихованням ОСОБА_7 він не займався, бюджету спільного у них з ОСОБА_8 не було. Коли вони із ОСОБА_8 розійшлись, то ОСОБА_2 жодної зацікавленості до дитини не проявляв і дитиною не опікувався. Також пояснила, що ОСОБА_7 питав у неї, чи є ще у нього брати і сестри і вона сказала, що у нього був брат, який загинув на війні. Владислав телефонував донці ОСОБА_2 , проте вона сказала, що не знає його і не бажає з ним спілкуватись.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є двоюрідною сестрою позивача. Вона знає відповідача ОСОБА_2 , він був військовим, приходив періодично до них додому і додому до її тітки ОСОБА_10 , їздив у село до бабусі, залишався ночувати, був на хрестинах позивача. Їй відомо, що її тітка ОСОБА_11 зустрічалася з ОСОБА_2 і від цих відносин народився ОСОБА_7 . ОСОБА_2 дуже хотів, щоб ОСОБА_7 назвали ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_7 було десь більше року, ОСОБА_11 припинила відносини з ОСОБА_2 .
Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, показання свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Первомайську Миколаївської області, його батьком записаний – ОСОБА_14 , матір`ю – ОСОБА_3 (а.с.8).
Позивач в судовому засіданні стверджував, що у період з 1996 по 1999, його мати – ОСОБА_3 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який визнавав себе його батьком, забирав його з пологового будинку, проводив із ним час, купував іграшки та речі. Проте, з 1999 ОСОБА_2 через особисті непорозуміння припинив спілкуватись із матір`ю та з ним, а він бажає мати батька.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004.
У розділі VII Прикінцеві положення СК України законодавець не передбачив правила, аналогічних положенням абзц. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Якщо актовий запис про народження дитини вчинений до  ІНФОРМАЦІЯ_2 , то при його оспоренні застосовуються відповідні положення КпШС (постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2023 у справі № 161/10712/21).
У постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі № 6-20цс15 зроблено висновок, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.
На час народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , діяв Кодекс про шлюб і сім`ю України, який регулював, зокрема особисті і майнові відносини, які виникають між батьками і дітьми (стаття 2 КпШС України).
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми КпШС України.
Батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них (стаття 54 КпШС України).
Згідно зі статтею 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають в шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду.
Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 53 КпШС України, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини другої статті 55 КпШС УРСР запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківська, є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Отже, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують такі обставини у їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.
За змістом ст. 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.
Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.
Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.
Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.
Таким чином, встановлення судом фактів батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.
Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 543/738/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 641/9147/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 225/6301/15-ц.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі № 543/738/16-ц зазначив, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.09.2025 у справі № 753/23080/23 (провадження № 61-8139св25) підкреслив, що встановлення батьківства, на підставі ст. 53 КпШСз урахуванням «філософії» Європейського суду з прав людини, може відбуватися на підставі будь-яких доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство. Тобто як на підставі «соціальних» доказів (спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, чи спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства), так і за допомогою результатів ДНК-експертизи.
У постанові Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 202/2081/21 (провадження № 61-17627св23) зазначено, що обставини, передбачені частиною третьою статті 53 КпШС України, можуть підтверджуватись різними доказами. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням ст. 89 ЦПК України, згідно із якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення, у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 109 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).
Висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.
Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Позивач, як на підставу задоволення позовних вимог зазначає те, що він бажає мати батька, який при народженні визнавав себе його батьком, однак на даний час ухиляється від проведення експертизи у даній справі на предмет біологічного споріднення між ними.
В той же час, представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідач повністю заперечує своє батьківство, від проведення експертизи він не ухиляється, з`явитись не може так як є особою похилого віку і у зв`язку зі смертю сина має погане самопочуття.
До того ж, для визнання батьківства у даній справі правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Отже, висновок експерта у даній справі не відноситься до предмету доказування, не може бути визнаний судом належним і допустимим доказом споріднення та не може бути покладений в основу вирішення спору щодо визнання батьківства.
Водночас, доказів, в тому числі, що достовірно підтверджують спільне проживання й ведення спільного господарства з ОСОБА_2 з ОСОБА_3 до народження позивача чи після його народження, спільне виховання або утримання ОСОБА_2 сина, позивачем додано не було. 
Показання свідків, які до того ж є родичами позивача, не є беззаперечною підставою для встановлення факту визнання батьківства за відсутності інших належних та допустимих доказів, що достовірно засвідчують походження дитини від певної особи. Дані покази не містять достовірної інформації щодо батьківства. Крім того, сам факт підтримання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 особистих стосунків, про які зазначили свідки й сам позивач у позовній заяві, не може бути покладений в основу судового рішення.
Суд не бере до уваги надані позивачем світлини на підтвердження факту батьківства ОСОБА_2 , так як неможливо встановити, що на них зображений відповідач, а також дійти висновку щодо біологічного походження позивача від відповідача.
Крім того, у даній справі суд не може застосовувати положення ст.109 ЦПК України і визнати факт, для з`ясування якого було призначено експертизу, оскільки перевага повинна надаватись іншим засобам доказування, передбаченим нормами ст.53 КпШС України.
Встановлення судом фактів визнання батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин, проте стороною позивача вказаних обставин доведено не було, а судом не встановлено. 
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 129/1033/13-ц).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, в зв`язку із недоведеністю і у його задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.
В силу ст. ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, слід покласти на позивача.
На підставі наведеного та керуючись, ст.ст.258,259,263-265 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Первомайський відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства – відмовити.
Відмовити  ОСОБА_1 у визнанні  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьком та у внесенні змін до актового запису про народження.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення проголошено 21.05.2026 об 11.45 год.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Болквадзе Бесікі Мерабович, вул. Корабельна, 5/36, м. Первомайськ Миколаївської область.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_2 .
Представник відповідача: адвокат Сотська Світлана Олексіївна, вул. Грушевського, 34/8, м. Первомайськ Миколаївської області.
Треті особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 .
Первомайський відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ЄДРПОУ 33201223, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1, м. Первомайськ, Миколаївська область.

Суддя:    І.А.ШИКЕРЯ