П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/2781/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю.
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В. 
06 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Канигіної Т.С.  Кузьмишина В.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить її скасувати та ухвалити рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Приймаючи оскаржувану ухвалу від 05.03.2026, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у відкритті провадження в адміністративній справі за аналогічним позовом ОСОБА_1 відмовлено ухвалами суду від 06.10.2025 (справа № 120/13598/25), від 28.10.2025 (справа № 120/14910/25), від 03.11.2025 (справа № 120/15059/25), від 10.11.2025 (справа № 120/15593/25), від 12.01.2026 (справа № 120/210/26), від 27.02.2026 (справа № 120/2464/26) та ч. 5 ст. 170 КАС України містить пряму заборону щодо можливості повторного звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, то у відкритті провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.2 ст.171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач неодноразово звертався до Вінницького окружного адміністративного суду з аналогічними позовами до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Так, ухвалами Вінницького окружного адміністративного суду від 06.10.2025 (справа № 120/13598/25), від 28.10.2025 (справа № 120/14910/25), від 03.11.2025 (справа № 120/15059/25), від 10.11.2025 (справа № 120/15593/25), від 12.01.2026 (справа № 120/210/26), від 27.02.2026 (справа № 120/2464/26) відмовлено у відкритті провадження у справі за вказаним позовом на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, оскільки суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги та обраний позивачем спосіб захисту у межах даного позову є способом виконання іншого судового рішення в справі № 120/12129/24, яке набрало законної сили та яким вирішено питання щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
У силу приписів ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).
Отже, суд констатує, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили ухвали суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.
Відповідно до ч. 5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Згідно із п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування (ч. 6 ст. 7 КАС України).
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 2-591/11, інститут аналогії закону і аналогії права виник та застосовувався судами задовго до того, як він був частково закріплений в законодавстві. Головна причина необхідності використання аналогії (аналогії закону та аналогії права) полягає в тому, що закон призначений для застосування у невизначеному майбутньому, але він не може передбачити усі можливі життєві ситуації. Оскільки життя не стоїть на місці, а постійно змінюється і розвивається, виникають нові ситуації, які не були передбачені законодавцем під час прийняття закону. Відтак суди мають потребу у застосуванні аналогії закону (права) коли вважають, що певні відносини мають бути врегульовані, але норми чинного законодавства не містять відповідних положень, які можуть бути застосовані для регулювання таких правовідносин, внаслідок чого виникає прогалина у законодавчому регулюванні. Однак важливо те, що інститут аналогії є допустимим як щодо матеріального, так і щодо процесуального права, оскільки застосування аналогії у процесуальному законі в окремих випадках сприяє ухваленню справедливого рішення.
Таким чином, сама по собі відсутність в КАС України положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії під час розгляду та вирішення адміністративних справ. Відповідно, за відсутності правових норм, які регулюють окремі питання судового адміністративного процесу і до часу усунення законодавцем відповідної законодавчої прогалини, до неврегульованих конкретною правовою нормою процесуальних відносин може бути застосована норма, що регулює подібні процесуальні правовідносини.
Відтак, оскільки у відкритті провадження в адміністративній справі за аналогічним позовом ОСОБА_1 відмовлено ухвалами Вінницького окружного адміністративного суду від 06.10.2025 (справа № 120/13598/25), від 28.10.2025 (справа № 120/14910/25), від 03.11.2025 (справа № 120/15059/25), від 10.11.2025 (справа № 120/15593/25), від 12.01.2026 (справа № 120/210/26), від 27.02.2026 (справа № 120/2464/26) та положення ч. 5 ст. 170 КАС України містять пряму заборону щодо можливості повторного звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, то колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що у відкритті провадження у цій справі належить відмовити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Правомірність відмови у відкритті провадження з вказаних підстав та за ідентичних обставин підтверджується ухвалою Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 580/4255/20. 
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Канигіна Т.С.    Кузьмишин В.М.