Справа № 544/759/26
пров. № 2/544/666/2026
Номер рядка звіту 68

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

18 червня 2026 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі
головуючої - судді Сайко О. О.,
за участю секретаря Костенко Т. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, цивільну справу за позовом представника позивача – адвоката Гречка Віктора Олексійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 17.11.2018 позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 . Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що протягом останнього часу у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, що унеможливлює подальше спільне життя і збереження шлюбу та суперечить їх інтересам. Враховуючи викладене, просить шлюб між сторонами розірвати, час на примирення прохає не надавати. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, представник направив до суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги позивач та його представник підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки судові витрати на професійну правову допомогу.
Відповідачка ОСОБА_6 та її представник Герасимчук О.О. в судове засідання не з`явилися, представник відповідачки направив до суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають в повному обсязі та проти розірвання шлюбу не заперечують.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2018 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.3-зворотній бік).
Від шлюбу подружжя має спільну неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Сторони разом не проживають та шлюбних відносин не підтримують.
02.04.2026 представник позивача – адвокат Гречко В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , направив до суду через систему «Електронний суд» заяву про залишення позову без розгляду (а.с.13).
27 квітня 2026 року від представник позивача – адвокат Гречко В.О. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з клопотання про залишення без розгляду заяви про залишення без розгляду позовної заяви та просив продовжити розгляд справи (а.с. 17).
15.05.2026 до Пирятинського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Гречка В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів. Зокрема, просить суд долучити до матеріалів справи докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а саме: копію договору про надання правової допомоги та представництва від 20.03.2026, копію додаткової угоди №1 від 14.05.2026 до договору про надання правової допомоги та представництва від 20.03.2026, копію акту №1 про прийняття-передачі наданих послуг від 14.05.2026, квитанцію до прибуткового касового ордера №231 від 14.05.2026 (а.с.24-28).
03 червня 2026 року представник відповідача Герасимчук О.О. до суду направив через систему «Електронний суд» заперечення на клопотання представника позивача про долучення доказів. Зазначив, що представником позивача 15.05.2026 подано заяву про долучення доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх подальше стягнення з відповідачки у розмірі 6000 грн. Вказує, що відповідачка заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі як таких, що є неспіврозмірними, необґрунтованими та не підтверджують фактичного обсягу наданих послуг. Зазначає, що відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, що свідчить про відсутність реального спору між сторонами по суті заявлених вимог, про що було подано заяву про визнання позову в частині розірвання шлюбу. Крім того, звертає увагу суду, що подані позивачем докази не містять належної деталізації обсягу наданих адвокатом послуг. Зокрема, відсутній детальний опис виконаних робіт із зазначенням витраченого часу, конкретних процесуальних дій та їх вартості. Надані договір, акт та квитанція лише формально підтверджують факт оплати, однак не дозволяють перевірити співмірність заявленої суми фактичному обсягу наданої правничої допомоги. Просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн (а.с. 34-36).
Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Спільне життя між сторонами не склалося в силу різних поглядів на сімейне життя, відсутності взаємоповаги та підтримки, кожен з подружжя живе окремим життям і своїми інтересами.
З огляду на викладене, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам одного з подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.
Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідачка не просила відновлювати їй дошлюбне прізвище - « ОСОБА_7 », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем – « ОСОБА_8 ».
В позовній заяві представник позивача прохає вирішити питання про розподіл судових витрат.
Згідно п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Юридичний Альянс», в особі голови Гречко В.О., укладено Договір про надання правової допомоги та представництва від 20.03.2026 (а.с.25, 26).
Позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн., що підтверджується Актом №1 про прийняття-передачі наданих послуг Адвокатським об`єднанням «Юридичний Альянс», в особі голови Гречко В.О. від 14.05.2026 та Квитанцією до прибуткового касового ордера №231 від 14 травня 2026 року (а.с.27, 28).
Судова практика вказує на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).
Судом встановлено, що справа, що розглядається судом, є нескладною, відповідач проти задоволення позову не заперечувала; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав.
Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, а також заперечення відповідачки щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Також з відповідачки відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 1331,20 грн. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору (а.с. 3).
Керуючись ст. ст. 2-13, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, ст. 112 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги представника позивача – адвоката Гречка Віктора Олексійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 17 листопада 2018 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1907.
Дошлюбне прізвище ОСОБА_10 не відновлювати.
Стягнути із ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 (дві тисячі) грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 19 червня 2026 року.

Суддя О.О.Сайко