печерський районний суд міста києва

Справа № 757/8543/25-ц 
пр. 2-3197/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Новака Р.В.,
при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,
за участю:
представника позивача: Розума О.В.,
справа № 757/8543/25-ц
сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
предмет та підстави позову - відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Києві цивільну справу №757/8543/25-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП -,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовна заява мотивована тим, що 12.09.2024 о 10 год. 18 хв. у м. Києві по б-ру Лесі Українки, 14, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні, не надав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався по тій самій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Kona» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пасажирка автомобіля «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження. Даними діями ОСОБА_2 порушив п. 10.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Вказані обставини були встановлені постановою Печерського районного суду м. Києва №757/48983/24-п, згідно якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та на даний час набрала законної сили. Таким чином, судовим рішенням було беззаперечно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів, які належали відповідачу та позивачу, виникла внаслідок дій відповідача, та з його вини. За наслідками ДТП ОСОБА_1 завдано майнової та моральної шкоди. На час ДТП, транспортний засіб ОСОБА_2 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому, 17.12.2024 регламентну виплату потерпілому, у відповідності до положень ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (втратив чинність 01.01.2025) здійснило МТСБУ. Розмір виплати склав 160000,00 грн (максимальний ліміт поліса на той час). Однак, вказане відшкодування не покриває у повному обсязі майнові збитки, які поніс ОСОБА_1 . Так, відповідно до висновку експерта від 15.02.2025 №18 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача складає 577728,00 грн, що перевищує його ринкову вартість - 319300,00 грн. Відтак, вартість завданого позивачу матеріального збитку за наслідками ДТП складає 319300,00 грн. При цьому, вартість автомобіля з аварійними пошкодженнями, що залишився у власності позивача, складає 38751,00 грн. За таких обставин здійснюється наступний розрахунок завданої позивачу майнової шкоди: 319300,00 грн (вартість матеріального збитку) - 160000,00 грн (регламентна виплата МТСБУ) - 38751,00 (вартість аварійно пошкодженого автомобіля) = 120549,00 грн. 
Ухвалою суду від 26.02.2025 у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач про дату судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою реєстрації а також розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України», відзив на адресу суду не надходив.
Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Судовим розглядом встановлено, що 12.09.2024 о 10 год. 18 хв. у м. Києві по б-ру Лесі Українки, 14, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні, не надав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався у по тій самій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Kona» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пасажирка автомобіля «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження. Даними діями ОСОБА_2 порушив п. 10.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Вказані обставини були встановлені постановою Печерського районного суду м. Києва №757/48983/24-п, згідно якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та на даний час набрала законної сили.
Таким чином, судовим рішенням було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів, які належали відповідачу та позивачу, виникла внаслідок дій відповідача та з його вини.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 120549,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.
Тлумачення статті 23 ЦК України дає підстави для висновку, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду від 25.05.2022 в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанови Верховного Суду від 25.05.2022 в справі № 487/6970/20 (провадження № 61 1132св22), від 10.05.2023 в справі № 522/5513/19 (провадження № 61-16844св20)).
Абзац 2 ч. 3 статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Суд вважає, що діями відповідача були заподіяні моральні страждання позивачу, зокрема, у позивача був порушений звичайний спосіб життя, пов`язаний з експлуатацію автомобіля, він був позбавлений можливості використовувати належний йому на праві власності транспортний засіб за призначенням, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя. Разом з тим, з урахуванням принципів співмірності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 3000,00 грн.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 3091,22 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 15, 1166, 1187, 1188 ЦК України, статтями 12, 13, 18, 82, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 120549 (сто двадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять ) грн. 55 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3091 (три тисячі дев`яносто одна) грн. 22 коп.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Р.В. Новак