РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1404/26 
номер провадження 2-о/695/112/26

12 червня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – Ватажок-Сташинської А.В.,
за участю: присяжних: Ліханової Н.В., Паєвської Н.О.,
секретаря судового засідання – Біліченко С.В.,
представника заявниці – адвоката Грицика Д.С.,
заінтересованої особи – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Адміністрація Державної прикордонної служби України, Золотоніський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Державна міграційна служба України, військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_2 із заявою, у якій просить оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.
В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, який зник безвісти під час виконання бойового завдання у складі військової частини НОМЕР_1 внаслідок мінометного обстрілу противником поблизу населеного пункту Єлизаветівка Покровського району Донецької області. Як зазначено у заяві, починаючи з 1985 року місцезнаходження ОСОБА_3 заявниці невідомо, будь-який зв`язок відсутній. За непідтвердженою інформацією ОСОБА_3 перебував на території сучасної РФ із 1985 року, раніше проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично за відсутності будь-якого зв`язку заявниці із ОСОБА_3 протягом останніх 40 років, свідчить про обґрунтоване припущення про смерть останнього. Оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим необхідне заявниці для належного оформлення документів на виплату заявниці від військової частини НОМЕР_1 25 % грошового забезпечення ОСОБА_3 за зниклого безвісти сина ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 13.04.2026 відкрито провадження у справі за даною заявою.
У судовому засіданні представник заявниці на задоволенні заяви наполягав з підстав, зазначених у заяві.
Заінтересована особа ОСОБА_1 на задоволенні заяви також наполягала.
Заінтересовані особи Адміністрація Державної прикордонної служби України, Золотоніський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Державна міграційна служба України, військова частина НОМЕР_1 , належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, явку своїх представників не забезпечили.
Заслухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи, суд зазначає про таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується даними свідоцтв про народження Серія НОМЕР_2 від 15.06.2022, Серія НОМЕР_3 від 12.03.2025 та свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_4 від 15.02.2006.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюб Серія НОМЕР_5 від 28.10.1982 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 11.11.1977.
Згідно з листом Відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Золотоніської міської ради №685 від 16.04.2026 відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.
За даними Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України лист № 6.2-6894/6-26 від 17.04.2026 за даними ДМС місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.
Відповідно до листа Першої золотоніської державної нотаріальної контори Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №113/01-16 від 15.04.2026 згідно з інформацією зі Спадкового реєстру спадкова справа після померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась. 
З листа Золотоніського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області №31177/23.4-26 від 18.04.2026 актового запису про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – не виявлено.
Згідно з листом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області №8010.14-21231/80.3-26 від 22.04.2026, за даними картотек заяв про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року народження, які передані територіальними органами ДМС на централізоване зберігання, виявлено заяву про видачу паспорта на імя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документувався паспортом серії НОМЕР_6 , дата видачі 07.07.1979 Чорнобаївським РВВС Черкаської області.
Також на виконання ухвали суду від 13.04.2026 від Державної міграційної служби України 21.04.2026 надійшли до суду додаткові письмові пояснення, відповідно до яких за обліками картотеки Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був документований паспортом громадянина колишнього СРСР, який був знищений у 1992 році, у зв`язку з обміном його на паспорт громадянина російської федерації.
Відповідно до листа Слідчого управління ГУНП в Черкаській області №80603-2026 від 08.05.2026 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом смерті чи зникнення безвісти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вносились. Інформація про його смерть чи зникнення безвісти в Інформаційному порталі Національної поліції України, не виявлені.
Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19.5.1/35582-26-Вих від 15.05.2026, за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в?їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 08.11.2017 по 15.05.2026 у Базі даних не виявлено.
Відповідно до листа Головного управління ДПС у Черкаській області №3526/5/23-00-12-01-04-6 від 19.05.2026 згідно з відповіді на запит щодо пошуку реєстрації особи у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків (далі – ДРФО), особа з такими реєстраційними даними – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ДРФО не зареєстрована. Відповідно неможливо надати відомості з ДРФО про джерела суми/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ОСОБА_3 .
Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №2300-0705-7/39950 від 26.05.2026 у зв`язку із незазначенням у запиті РНОКПП або номеру паспорту громадянина України надати відомості з Реєстру застрахованих осіб щодо ОСОБА_3 немає можливості.
Відповідно до сповіщення №34 молодший сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти під час виконання бойового завдання у складі військової частини НОМЕР_1 внаслідок мінометного обстрілу противником поблизу населеного пункту Єлизаветівка Покровського району Донецької області.
Оголошення померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно заявниці для отримання невиплачених військовою частиною НОМЕР_1 25 % грошового забезпечення ОСОБА_3 за зниклого безвісти сина ОСОБА_4 .
Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Згідно з ч.1 ст.46 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру – протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Смерть – це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
При цьому на наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України.
У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20.
Відповідно до ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.
Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 461/424/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 390/1443/19-ц, від 08.02.2024 у справі №148/1207/22.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Таким чином на підставі викладеного вище, суд встановив, що заявниця не надала достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження факту смерті громадянина рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, 
Вказуючи на вірогідність смерті громадянина рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на підставу для оголошення його померлим, заявниця в достатній мірі не підтверджує свої доводи належними доказами, які вказували б на здійснення заходів щодо розшуку громадянина рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення.
Водночас суд зауважує, що обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.
Також при вирішенні даної справи суд бере до уваги, що згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання – житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги; місце перебування – житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.
Вільний вибір місця проживання чи перебування це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати (абз. ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).
Від`їзд до іншої країни шляхом перетину державного кордону України на заробітки або з іншою метою, зокрема на постійне місце проживання, не може бути підставою для визнання особи померлою.
Окрім того, у суду відсутні підтвердження щодо останнього відомого місця перебування та проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в іншій країні, заявницею не надано доказів звернення щодо розшуку вказаної особи у цій країні та відомостей того, що встановити місце її перебування неможливо.
У даній справі відсутня як достовірна інформація, так і припущення, згідно з якими судом можливим було б зробити висновок про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявниця та її представник не вказують на жодні обставини, які могли б спричинити смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Подана на розгляд суду заява про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим, не містить викладу жодних обставин, що загрожували б йому смертю, або обставин, що давали б підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку.
Під час судового розгляду, жодна із цих обставин не підтверджується перед судом реальним фактом, або рядом подій які мали б в кінцевому результаті такі наслідки.
Відтак, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що заявниця не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можливо оголосити померлим, а інші матеріали справи таких доказів не містять, а тому не доведені обставини, що давали б суду підставу припускати смерть цієї особи, або обставини, що загрожували смертю цій фізичній особі. 
Суд приходить до висновку, що за встановлених обставин, не вичерпано всі можливі заходи для одержання відомостей про місце перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не дає суду юридичних підстав для задоволення заяви про визнання його померлим.
Сам по собі факт відсутності у заявниці відомостей про місце перебування та подальшу долю батька її повнолітніх дітей, враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, не є безумовною підставою для визнання такої особи померлою.
Відтак, враховуючи, що наявні у матеріалах справи докази не дають підстав з надзвичайно великою вірогідністю припускати смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у певний час і за певних обставин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про оголошення його померлим.
При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Керуючись ст.16, 46 ЦК України, ст.4, 76-81, 89, 263-265, 305, 308 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Адміністрація Державної прикордонної служби України, Золотоніський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Державна міграційна служба України, військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська

Присяжні: Н.В. Ліханова

Н.О. Паєвська