ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

25 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 640/21090/20	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс», поданим у його інтересах адвокатом Рибченком Олександром Георгійовичем, до Дарницького районного суду м. Києва про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» (далі – позивач, ТОВ «Енергополіс»), поданим у його інтересах адвокатом Рибченком Олександром Георгійовичем (далі – представник позивача), до Дарницького районного суду м. Києва (далі – відповідач), у якому представник позивача просить:
– визнати неправомірною відмову Дарницького районного суду м. Києва у наданні Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» дозволу на ознайомлення із матеріалами судової справи № 753/5182/17;
– зобов`язати Дарницький районний суд м. Києва повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» про ознайомлення із матеріалами судової справи № 753/5182/17.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що з 2014 року судами господарської юрисдикції слухаються дві справи (№ 907/584/14 та № 907/762/16) за позовом ТОВ «Енергополіс» до Центру соціально-трудової реабілітації інвалідів та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр «Квітка» (далі - ТОВ «Центр «Квітка»), як правонаступника ЦСТРІ, що створений шляхом виділення, про визнання за ТОВ «Енергополіс» права спільної часткової власності на об`єкт нерухомості – реконструйований на підставі договору про спільну діяльність корпус санаторію «Квітка Полонини». На даний час за заявою ТОВ «Енергополіс» та на підставі матеріалів судової справи № 907/584/14, яким ТОВ «Енергополіс» за спливом позовної давності відмовлено в задоволенні позовних вимог про зобов`язання передати товариству у власність частку в реконструйованому об`єкті нерухомості, Європейським судом з прав людини відкрито провадження проти України.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15 листопада 2019 року у справі № 907/762/16, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16 червня 2020 року, позовні вимоги ТОВ «Енергополіс» про визнання за товариством права власності на частку в реконструйованому об`єкті нерухомості, за ТОВ «Енергополіс» втретє визнано право власності на частку у розмірі 5295/10000 реконструйованого корпусу санаторію. На даний час справа № 907/762/16 за касаційною скаргою ТОВ «Центр «Квітка» знаходиться у Верховному Суді, яким за клопотанням ТОВ «Центр «Квітка» призупинена дія постанови Західного апеляційного господарського суду від 16 червня 2020 року у справі № 907/762/16 до розгляду даної справи судом касаційної інстанції.
Під час 6-ти річного слухання вищенаведених справ в судових органах України певні фізичні особи, які контролюють ЦСТРІ та ТОВ «Центр «Квітка», спочатку вивели реконструйований у тому числі за кошти ТОВ «Енергополіс» корпус санаторію з власності ЦСТРІ, створивши шляхом виділення ТОВ «Центр «Квітка», вводили в ТОВ «Центр «Квітка» на 50 % Статутного капіталу товариства себе в якості учасників ТОВ «Центр «Квітка» з наміром подальшого переоформлення на себе других 50 % статутного капіталу (однак, у подальшому, після звернення ТОВ «Енергополіс» до правоохоронних органів, вийшли з числа учасників даного товариства).
Представник позивача вказує, що у 2017 році у Дарницькому районному суді м. Києва на підставі сфабрикованих документів був ініційований штучний спір між громадянином ОСОБА_1 (позивач - позикодавець) та відповідачами: громадянкою ОСОБА_2 (відповідач-1 -позичальник) та ТОВ «Центр «Квітка» (відповідач-2 - поручитель). Цій судовій справі присвоєний номер 753/5182/17. Предмет цього судового спору – стягнення солідарно з відповідачів 4000000,00 нібито запозичених гривень.
Ціллю означеного штучного судового спору було переоформлення в судовому порядку прав власності на нерухоме майно ТОВ «Центр «Квітка» (реконструйований корпус санаторію, що є предметом розгляду у господарських справах № 907/584/14 та № 907/762/16) на позивача – ОСОБА_1 , шляхом добровільного погашення ТОВ «Центр «Квітка», як поручителем, запозиченої суми належним товариству нерухомим майном (або через затверджену Дарницьким районним судом м. Києва мирову угоду або шляхом звернення стягнення на нерухоме майно).
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року у справі № 753/5182/17 на реконструйований корпус санаторію, частка в якому на праві спільної часткової власності належить ТОВ «Енергополіс», накладений арешт. Слідує, що рішення у судовій справі № 753/5182/17, співвідповідачем в якій є ТОВ «Центр «Квітка» як поручитель за договором позики, потенційно стосувалось прав ТОВ «Енергополіс», як власника частки у реконструйованому корпусі санаторію, за рахунок якого планувалось здійснити погашення штучного боргу перед громадянином ОСОБА_1 у розмірі 4000000,00 нібито запозичених гривень.
ТОВ «Енергополіс» подавало до Дарницького районного суду м. Києва клопотання про залучення товариства у вказану справу № 753/5182/17 третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, однак у задоволенні цього клопотання Дарницьким районним судом м. Києва товариству було відмовлено.
Оскільки господарські суди в судовій справі № 907/762/16 приймали рішення на користь ТОВ «Енергополіс», реалізувати вищенаведену схему переоформлення з ТОВ «Центр «Квітка» нерухомого майна на громадянином ОСОБА_1 не вдавалось, у зв`язку з чим справа № 753/5182/17 не розглядалась Дарницьким районним судом м. Києва протягом 3-х років у зв`язку із нез`явленням жодного разу на чисельні судові засідання позивача Грязнова С.Б. чи його представника.
Лише ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року справа № 753/5182/17 була залишена без розгляду у зв`язку із черговим нез`явленням позивача.
ТОВ «Енергополіс» мало намір оскаржити ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року у справі № 753/5182/17, однак оскарження потребувало ознайомлення з матеріалами цієї судової справи. У зв`язку з цим, ТОВ «Енергополіс» звернулось до в.о. голови Дарницького районного суду м. Києва з заявою про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами судової справи № 753/5182/17 відповідно до положень Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі – Закон № 3262-IV).
Листом Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року № 5/636/2020 у наданні дозволу на доступ до матеріалів судової справи № 753/5182/17 ТОВ «Енергополіс» відмовлено.
Відмова у наданні дозволу на доступ до матеріалів судової справи № 753/5182/17 мотивована тим, що предметом судового спору у справі № 753/5182/17 є стягнення коштів за договором позики, що укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем-1 ОСОБА_2 , а оскільки ТОВ «Енергополіс» не є стороною договору позики, то рішення у цій справі ніяким чином не могло вплинути на права ТОВ «Енергополіс».
З посиланням на положення статті 9 Закону № 3262-IV, представник позивача вказує, що ТОВ «Енергополіс» має право на ознайомлення з матеріалами судової справи № 753/5182/17, а відмова Дарницького районного суду м. Києва у наданні дозволу на доступ до матеріалів означеної судової справи є неправомірною та такою що не ґрунтується на наявних доказах та положеннях Закону № 3262-IV.
З огляду на викладене, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. 
Окружний адміністративний суд міста Києва своїми ухвалами від:
18 вересня 2020 року залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс»;
1 жовтня 2020 року відкрив провадження в адміністративній справі; визначив, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Законом України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до положень абзаців другого-четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону № 2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.
Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).
На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 цю справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 23 квітня 2026 року серед іншого: прийняв адміністративну справу до провадження; продовжив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) спочатку; встановив учасникам справи нові строки для подання заяв по суті справи; витребував від відповідача письмові докази.
Дарницький районний суд м. Києва адміністративний позов не визнав, про що 11 травня 2026 року через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.
На обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказав, що у своїй позовній заяві позивач вказує, що він є учасником ряду судових проваджень за участю Центру соціально-трудової реабілітації інвалідів та ТОВ «Центр Квітка». При цьому позивач стверджує, що на підставі сфабрикованих і підроблених документів Дарницьким районним судом м. Києва було розглянуто штучний спір за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ «Центр Квітка» про стягнення боргу за договором позики. Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду в провадженні судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. дійсно перебувала цивільна справа № 753/5182/17 за вищевказаними сторонами, яку за результатами розгляду 28 травня 2020 року було залишено без розгляду, однак підстав вважати її сфабрикованою позивачем не наведено, а будь-які документи щодо звернення до правоохоронних органів з цих підстав у відповідача відсутні. 
В межах розгляду справи, ухвалою суду від 27 березня 2017 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме спальний корпус «В», загальною площею 2399,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 41905821240), що належить на праві власності ТОВ «Центр Квітка» (скасовано ухвалою суду від 16 листопада 2020 року). 
Відповідно до матеріалів справи № 753/5182/17 представником ТОВ «Енергополіс» 20 липня 2017 року до суду подано заяву про залучення товариства в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, мотивуючи свою заяву тим, що на підставі рішення Господарського суду Закарпатської області від 19 грудня 2016 року у справі № 907/762/16 він є власником 5295/10000 частки спального корпусу «В», за реєстраційним номером об`єкта № 41905821240. Дослідивши вказану заяву у судовому засіданні 17 лютого 2020 року, суддею Мицик Ю.С. постановлено ухвалу про відмову у її задоволенні, мотивуючи її тим, що предметом розгляду цивільної справи є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а посилання представника ТОВ «Енергополіс», що він є власником частки майна щодо якого ухвалою суду накладено заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з переходом права власності (реєстрацію прав власності, інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб), а тому рішення суду може вплинути на права та обов`язки ТОВ «Енергополіс», є необґрунтованими, оскільки вказане майно не є предметом цього спору, а заборона суду слугує виключно забезпеченням позову. Відтак, рішення суду у цій справі жодним чином не може вплинути на права чи обов`язки ТОВ «Енергополіс», адже це товариство не є стороною договору позики.
6 серпня 2020 року позивачем, з посиланням на частину одинадцяту статті 9 Закону № 3262-IV, до Дарницького районного суду м. Києва подано заяву про ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 753/5182/17.
Розглянувши вказану заяву, враховуючи преюдиційність рішення суду від 17 лютого 2020 року, відповідачем у листі від 28 серпня 2020 року за вихідним № 5/636/2020 відмовлено у наданні запитуваних матеріалів справи для ознайомлення, з мотивів відсутності впливу на його права чи обов`язки. 
Крім цього відповідач відзначив, що положення частини одинадцятої статті 9 Закону № 3262-IV чітко вказують, що для ознайомлення надаються лише ті матеріали справи, що необхідні для оскарження судового рішення.
У поданій же позивачем заяві відсутнє будь-яке посилання на рішення суду в межах матеріалів справи № 753/5182/20, яке зачіпає його інтереси, а містяться лише загальні фрази про фіктивність документів, які можуть міститися в матеріалах справи, з проханням доступу до всіх матеріалів справи без прив`язки до рішення і документів, на підставі яких воно прийняте.
Відтак, позивачем не надано належного обґрунтування та доказів порушення відповідачем вимог частини одинадцятої статті 9 Закону № 3262-IV при розгляді заяви про ознайомлення з матеріалами судової справи від 6 серпня 2020 року № 1.
На підставі викладеного, відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.
У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 753/5182/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Центр Квітка» про стягнення боргу за договором позики в сумі 4000000,00 грн. З договору позики від 1 серпня 2016 року слідує, що він укладений між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_2 . Також з матеріалів № 753/5182/17 справи слідує, що 1 серпня 2016 року між громадянином України ОСОБА_1 та ТОВ «Центр Квітка» укладений договір поруки (на забезпечення зобов`язання позичальника за договором позики), за умовами якого останній зобов`язався відповідати перед громадянином України ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань, що випливають з договору позики від 1 серпня 2016 року, укладеного між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_2 щодо позики коштів у в сумі 4000000,00 грн.
Дарницький районний суд м. Києва ухвалою від 27 березня 2017 року у справі № 753/5182/17 задовольнив заяву про забезпечення позову та наклав арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме спальний корпус «В», загальною площею 2399,3 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 41905821240), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр Квітка» (код ЄДРПОУ 38603902, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Боженка, 86-б).
20 липня 2017 року ТОВ «Енергополіс» звернулося до суду з заявою про залучення його до участі у справі № 753/5182/17 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.
Дарницький районний суд м. Києва ухвалою від 17 лютого 2020 року у справі № 753/5182/17 у задоволенні заяви ТОВ «Енергополіс» про залучення товариства у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог у справі на стороні позивача, відмовив, оскільки рішення суду у цій справі жодним чином не може вплинути на права чи обов`язки ТОВ «Енергополіс», адже це товариство не є стороною договору позики. Посилання представника ТОВ «Енергополіс», що воно є власником частки майна щодо якого ухвалою суду накладено заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з переходом права власності (реєстрацію прав власності, інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб), а тому рішення суду може вплинути на права та обов`язки ТОВ «Енергополіс», суд визнав необґрунтованими, оскільки вказане майно не є предметом цього спору, а заборона суду слугує виключно забезпеченням позову.
Заявою від 6 серпня 2020 року за № 1 ТОВ «Енергополіс», з посиланням на приписи частини одинадцятої статті 9 Закону № 3262-IV, просило в.о. голови Дарницького районного суду м. Києва дозволити його представнику ознайомитися з матеріалами судової справи № 753/5182/17 та зняти необхідні копії документів для з`ясування питання щодо здійснення подальших процесуальних дій.
Листом від 28 серпня 2020 року за № 5/636/2020 Дарницький районний суд м. Києва, з посиланням на норми статті 9 Закону № 3262-IV, відмовив ТОВ «Енергополіс» у наданні дозволу на ознайомлення з матеріалами справи № 753/5182/17, оскільки рішення у цій справі жодним чином не може вплинути на права чи обов`язки ТОВ «Енергополіс», адже це товариство не є стороною договору позики.
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги та заперечення сторін, суд виходить з такого.
Частиною першою статті 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) закріплено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини другої статті 8 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, які подали апеляційну чи касаційну скаргу на відповідне рішення, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії судових рішень в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Особа, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, може отримати в суді, який розглядав справу як суд першої інстанції, копію рішення, що є в матеріалах цієї справи, ухваленого судом будь-якої інстанції (частина одинадцята статті 272 КАС України).
Закон № 3262-IV визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.
Відповідно до статті 9 Закону № 3262-IV, якою врегульовані питання щодо ознайомлення із судовим рішенням та виготовлення його копії за зверненням особи, яка не бере (не брала) участі у справі:
особа, яка не бере (не брала) участі у справі, якщо судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків, може звернутися до апарату відповідного суду з письмовою заявою про: 1) надання можливості ознайомитися із судовим рішенням у приміщенні суду; 2) надання можливості виготовити копії судового рішення за допомогою власних технічних засобів; 3) виготовлення копії судового рішення апаратом суду (частина перша);
у заяві особа повинна обґрунтувати, чому вона не змогла ознайомитися із судовим рішенням у Реєстрі, а також чому вона вважає, що судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків (частина друга);
заява розглядається відповідальною службовою особою апарату суду невідкладно, а якщо вона потребує додаткового вивчення - протягом трьох робочих днів (частина третя);
в ознайомленні із судовим рішенням та у виготовленні його копії належить відмовити, якщо: 1) до суду звернулася особа, яка не має процесуальної дієздатності, або особа від імені заінтересованої особи за відсутності відповідних повноважень; 2) матеріали справи передані до іншого суду чи на зберігання до державної архівної установи, а електронна копія судового рішення відсутня; 3) судове рішення безпосередньо не стосується прав, свобод, інтересів чи обов`язків цієї особи (частина сьома);
забороняється відмовляти в доступі до відповідного судового рішення заявникам, стосовно яких судом вжито заходів щодо забезпечення позову або запобіжних заходів (частина восьма);
рішення про відмову у наданні доступу до судового рішення викладається службовою особою апарату суду в письмовій формі із зазначенням порядку його оскарження. Воно повинно бути вмотивованим (частина дев`ята);
надання дозволу на доступ до судового рішення або відмова в цьому можуть бути оскаржені до голови відповідного суду або до суду в порядку, передбаченому законом (частина десята);
за правилами цієї статті забезпечується також доступ осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до матеріалів справи, що необхідні для оскарження судового рішення (частина одинадцята).
Отже, однією із передбачених Законом № 3262-IV підстав для відмови особі, яка не бере (не брала) участі у справі, в ознайомленні із судовим рішенням та у виготовленні його копії, і відповідно у доступі до матеріалів справи, є те, що судове рішення безпосередньо не стосується прав, свобод, інтересів чи обов`язків цієї особи.
Згідно з частиною першою статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Отже, при вирішенні питання про залучення до участі у справі третіх осіб суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з цієї справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.
Якщо у зв`язку з прийняттям судового рішення у справі особу не буде наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому, правові підстави для залучення такої особи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача або відповідача відсутні.
Ураховуючи приписи статті 53 ЦПК України, предмет спору у справі № 753/5182/17 та ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Енергополіс» про залучення товариства як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог у справі на стороні позивача, суд дійшов висновку, що відмова Дарницького районного суду м. Києва у наданні ТОВ «Енергополіс» дозволу на ознайомлення з матеріалами справи № 753/5182/17, викладена у листі від 28 серпня 2020 року за № 5/636/2020, є вмотивованою та правомірною.
За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржуваної відмови у доступі до матеріалів цивільної справи № 753/5182/17, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить залишити без задоволення повністю.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 9 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн за подання позову, у задоволенні якого відмовлено повністю, покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.
Щодо заяви адвоката Рибченка Олександра Георгійовича від 24 вересня 2020 року, в якій останній просить постановити ухвалу про повернення йому помилково сплаченого за квитанцією від 7 вересня 2020 року № 81940 та зарахованого до бюджету судового збору у розмірі 2102,00 грн, суд зазначає таке.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).
Частиною першою статті 7 Закону № 3674-VI передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
З листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року № 640/21090/20/19168/20 та квитанції від 7 вересня 2020 року № 8194 слідує, що судовий збір у розмірі 2102,00 грн сплачений ОСОБА_3 на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва помилково, отже, підстави для постановлення ухвали про повернення сплаченої суми судового збору у цьому випадку відсутні.
Разом з цим, суд роз`яснює, що абзацом першим пункту 5 розділу І Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (далі – Порядок № 787), передбачено, що повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню, із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), дата та номер судового рішення, яке набрало законної сили (у разі повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), сума коштів, що підлягає поверненню (перерахуванню), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності) (абзац дев`ятий пункту 5 розділу I Порядку № 787).
Отже, для повернення помилково сплаченого за квитанцією від 7 вересня 2020 року № 81940 та зарахованого до бюджету судового збору у розмірі 2102,00 грн адвокат Рибченко Олександр Георгійович відповідно до норм Порядку № 787 має звернутися із заявою про повернення (перерахування) коштів з бюджету до ліквідаційної комісії Окружного адміністративного суду міста Києва, яка у межах спірних правовідносин є органом, що контролює справляння надходжень бюджету.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» (ідентифікаційний код 24583354, місцезнаходження: 03058, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 39-В), поданого у його інтересах адвокатом Рибченком Олександром Георгійовичем, до Дарницького районного суду м. Києва (ідентифікаційний код 02896704, місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Олександра Кошиця, буд. 5А) про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	Т.І. Чернявська