Справа № 303/8804/25
2а/303/109/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року       м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої-судді    Гутій О.В.
за участі секретаря судового засідання Зарева А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,      
в с т а н о в и в:
Представник позивача звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 жовтня 2025 року № 497, якою накладено адміністративне стягнення відносно  ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги мотиву тим, що 26.10.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено постанову № 497, якою накладено адміністративне стягнення відносно  ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Зазначає, що дане правопорушення було виявлено 11.08.2025 року, про що були внесені відомості до ЄДРПВР у зв`язку з чим 19.10.2025 року відповідальною особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол № 497 про адміністративне правопорушення, який був направлений до розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розгляд справи було призначено 24.10.2025 року о 12.00 год.
Зазначає, що до протоколу не долучено жодних доказів, які вказували б на відмову проходження ВЛК. Відповідно до відмітки у військовому квитку НОМЕР_1 ОСОБА_1 був взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.03.2025 року.
Відповідно до витягу з мобільного стосунку РЕЗЕРВ +з незрозумілих підстав ОСОБА_1 постановлено на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також зазначає, що станом на 11.08.2025 року та 19.10.2025 року він не отримував жодних повісток про направлення на проходження ВЛК, а на момент коли у мобільному застосунку РЕЗЕРВ + з`явилось «Порушення військового обліку (за не проходження ВЛК) перебував у процесі проходження ВЛК та отримання непридатності до військової служби, про що свідчить відповідні запити у Карті обстеження та медичного огляду.
При цьому, позивач не вчиняв жодних дій по зміні обліку з  ІНФОРМАЦІЯ_5 на ІНФОРМАЦІЯ_6 . Такі дії, на переконання позивача, ймовірно, вчинялись співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою притягнення його до відповідальності, оскільки, розгляд справи не знаходився у сфері відання ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_7 не повідомляв позивача про розгляд справи, не надсилав постанови для добровільної сплати штрафу.
Позивач вважає, що оскаржувана постанова № 497 від 26.10.2025 року не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення. 
Враховуючи вищезазначені обставини, постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку з чим така підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
01.12.2025 року відповідач  ІНФОРМАЦІЯ_7 , подав заяву в якій зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а тому вказану позову заяву слід залишити без розгляду.
03.12.2025 року представник позивача подала пояснення, в якій зазначила, що посилання ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає дійсності. Як зазначає представник відповідача у відзиві « ОСОБА_2 19.10.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_8 , написав та подав заяву про взяття на військовий облік військовозобов`язаних за вх.№4147 від 19.10.2025 року». Однак, дане ствердження Відповідача є хибним, оскільки, Позивач не звертався самостійно до представників ІНФОРМАЦІЯ_2 , а був силоміць доставлений в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. 
Також подала клопотання про поновлення пропущеного строку, в якому зазначила, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута без участі особи, відносно якої вона розглядається. Позивачу 30.10.2025 року примірник оскаржуваної Постанови було надіслано з невідомого номеру (НОМЕР_3) у месенджер WhatsApp. Вважає, що таке повідомлення є неналежне та не може вважатись офіційним врученням такої Постанови.
Відтак, ні ОСОБА_1 , ні його представник - адвокат не могли подати до суду даний адміністративний позов у визначений строк, оскільки не було своєчасно та належним чином повідомлено про результат розгляду адміністративної справи.
Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як вказує представник, позивач ОСОБА_1 не мав можливості подати до суду даний адміністративний позов у визначений строк, оскільки його не було своєчасно та належним чином повідомлено про результат розгляду адміністративної справи та відповідно копія постанови позивачу не вручалась. Просив поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки пропущено з поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, суд при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду усі сумніви щодо початку перебігу такого строку трактує на користь позивача та доходить висновку, що пропущений строк підлягає поновленню.
Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.
Згідно із вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами , суд враховує наступне.
Судом встановлено, що відповідно до відмітки у військовому квитку НОМЕР_1 ОСОБА_1 , останній був взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 19.07.2006 року.
Також згідно з облікової картки ОСОБА_1 міститься інформація, що останній взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 19.07.2006 року. 19.10.2025 року міститься інформація, що ОСОБА_1 знято з військового обліку та 19.10.2025 року взято на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3.
Постановою № 497 від 26 жовтня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень (а.с.4).
З даної постанови слідує, що громадянин ОСОБА_1 11.08.2025 року в порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у визначений законодавством строк не виконав обов`язок проходження ВЛК, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Згідно ч.3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, притягнення до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. (Правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17).
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
Згідно з частиною 2 статтею 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення з-поміж іншого повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.
У постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач у визначений законодавством строк не виконав обов`язок проходження ВЛК, відтак вчинив своїми діями адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП. 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку, неявці на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також у порушенні порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах (формальний склад).
Матеріалами справи встановлено, що згідно з облікової картки ОСОБА_1 міститься інформація, що останній взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 19.07.2006 року. 19.10.2025 року міститься інформація, що ОСОБА_1 знято з військового обліку та 19.10.2025 року взято на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3
Згідно ч. 9. Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.
Таким чином, судом встановлено з тексту оскаржуваної постанови, що позивачу інкримінується вчинення ним діяння, передбаченого ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП фактично лише за не проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби (ВЛК).
Зазначеною постановою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.
Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач, окрім іншого, вважає вказану вище постанову незаконною, просить її скасувати з підстав того, він стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому в нього відсутні будь які правові підстави для проходження ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_9 .
З приводу зазначеного, суд зауважує на такому.
Повістка для проходження військово-лікарської комісії це повідомлення з підписом військового комісара, що зобов`язує отримувача пройти медичне обстеження (військово-лікарської комісії ВЛК). Після обстеження, особа, яка пройшла ВЛК отримує документ з висновком про придатність, часткову придатність або непридатність для військової служби.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Отже, законодавством визначена послідовність дій щодо направлення особи на проходження військово-лікарської комісії: оповіщення з визначенням мети прибуття для проходження особою медичного огляду для визначення придатності до військової служби, виконання особою вимог законодавства щодо прибуття відповідно до повістки, отримання направлення на проходження медичного огляду, та здійснення проходження медичного огляду.
У разі невиконання особою вимог законодавства щодо проходження медичного огляду, настає відповідальність відповідно до законодавства.
Як підтверджено матеріалами справи, повістки на медичний огляд (проходження ВЛК) на ім`я позивача вручено не було, направлення на проходження ВЛК у встановленому діючим законодавством порядком не видавалось.
Постанова також не містить обставин щодо вручення та отримання повістки на проходження ВЛК, належного направлення на проходження ВЛК позивача.
Більш того, вказані обставини відповідачем належними та допустимим доказами не спростовані.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд наголошує, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 року (справа № 524/7184/16-а).
Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому правопорушення за ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП в частині неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження ВЛК, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.
Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 484,48 гривень.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 72-78, 132, 139, 241-247, 286 КАС України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для оскарження постанови № 497 від 26 жовтня 2025 року про накладення адміністративного стягнення.
Постанову № 497 у справі про адміністративне правопорушення від 26.10.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень за ч.3 ст.210 -1 КУпАП - скасувати, провадження по справі - закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_2 .
Рішення виготовлено 01.05.2026 року.

Головуюча          О.В.Гутій