Головуючий І інстанції: Панов М.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 р. 	Справа № 520/13498/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/13498/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до  Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо невиконання рішення суду по справі №520/23905/24 від 27.12.2024 в повному обсязі та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок вислуги років з урахуванням пільгового обчислення вислуги років;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження військової служби) та ОСОБА_1 з урахуванням рішення суду від 27.12.2024 №520/23905/24, а саме встановлення вислуги років, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з надбавки за вислугу років, встановлену на виконання рішення суду по справі №520/23905/24 від 27.12.2025. 
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачем не в повному обсязі виконано рішення суду по справі №520/23905/24 від 27.12.2024 та не здійснено перерахунок вислуги років з урахуванням пільгового обчислення. Також відповідач відмовився провести перерахунок його грошового забезпечення в частині надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження військової служби з урахуванням збільшеної вислуги років. 
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 позов задоволено частково.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження військової служби) ОСОБА_1 з урахуванням рішення суду від 27.12.2024 №520/23905/24, а саме встановлення вислуги років, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з надбавки за вислугу років, встановлену на виконання рішення суду від по справі №520/23905/24 від 27.12.2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем надано до суду докази виконання рішення суду по справі №520/23905/24 від 27.12.2024 в повному обсязі та здійснено перерахунок вислуги років з урахуванням пільгового обчислення вислуги років, тому в цій частині позовних вимог права позивача є відновленими.
Проте, відповідачем не надано до суду доказів перерахунку грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження військової служби) ОСОБА_1 з урахуванням рішення суду від 27.12.2024 №520/23905/24, а саме встановлення вислуги років, з урахуванням раніше виплачених сум та доказів перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з надбавкою за вислугу років, встановленою на виконання рішення суду від по справі №520/23905/24 від 27.12.2025
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення в частині надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження військової служби ОСОБА_1 з урахуванням рішення суду від 27.12.2024 №520/23905/24, а саме встановлення вислуги років, з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з надбавки за вислугу років, встановлену на виконання рішення суду від по справі №520/23905/24 від 27.12.2025. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №520/23905/24 уповноваженими особами групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 здійснено перерахунок вислуги років та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.03.2025 №126 позивачу оголошено вислугу років станом на 22.05.2024 (з урахуванням періоду проходження служби на посадах середнього та старшого начальницького складу в органах внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України в період з 12.06.1999 по 31.12.2008) у календарному обчисленні – 19 років 10 місяців 24 дні.
Наголошує, що вказаним рішенням адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково та вимоги: зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років) з урахуванням до вислуги років періоду проходження служби на посадах середнього та старшого начальницького складу в органах внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повести перерахунок та виплатити на вашу користь грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з урахуванням надбавки за вислугу років та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум – залишено без задоволення, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що не погоджується з доводами відповідача, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі №520/13498/25 - залишити без змін. З посиланням на положення пункту 14 розділу І Порядку №260 підкреслив, що не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець має право на нього .
Згідно зі статтею 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених вимог, апеляційним судом не надається оцінка рішенню суду в частині відмови.
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16.08.2022 по 22.05.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 є учасником бойових дій.
22.05.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 146 від 22.05.2024 капітана ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та з всіх видів забезпечення, в тому числі з грошового.
Встановлено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 22.05.2024 становить: календарна - 10 років 01 місяць 22 дні, пільгова - 00 рік 00 місяців 00 днів, загальна 10 років 01 місяць 22 дні.
Позивач вважаючи, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 146 від 22.05.2024 було видано з порушенням чинного законодавства, а саме не була врахована вислуга років з попередніх місць служби, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, звернувся до суду з відповідним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року по справі №520/23905/24 визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нездійснення перерахунку вислуги років ОСОБА_1 з урахуванням періоду проходження служби на посадах середнього та старшого начальницького складу в органах внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України в період з 12.06.1999 по 31.12.2008 та зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 з урахуванням періоду проходження служби на посадах середнього та старшого начальницького складу в органах внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України в період з 12.06.1999 по 31.12.2008.
29.04.2025 позивач отримав відповідь на звернення, в якому Військова частина НОМЕР_2 вказала, що на виконання рішення суду, уповноваженими особами Військової частини НОМЕР_2 здійснено перерахунок вислуги років та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.03.2025 №126 позивачу оголошено вислугу років станом на 22.05.2024 у календарному обчисленні - 19 років 10 місяців 24 дні, пільгова - 00 рік 00 місяців 00 днів, загальна 19 років 10 місяців 24 дні.
Стосовно перерахунку позивачу грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років) з урахуванням до вислуги років періоду проходження служби на посадах середнього та старшого начальницького складу в органах внутрішніх справ та Державно-виконавчої служби України, зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплатити грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки відповідно до суми грошового забезпечення з урахуванням надбавки за вислугу років та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум Військова частина НОМЕР_2 вказала, що рішенням суду по справі №520/23905/24 від 27.12.2024 позивачу у задоволенні вказаних вимог було відмовлено повністю.
Вважаючи, що відповідачем не в повному обсязі виконано рішення суду по справі №520/23905/24 від 27.12.2024 та протиправно не перераховано грошове забезпечення з урахуванням збільшеної надбавки за вислугу років, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
VІ. Позиція суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За приписами частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до статей 1, 2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер). Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.
Пунктами 2, 3, 6 Постанови Кабінету міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, а також інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі надбавки. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони. Виплачувати надбавку за вислугу років військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16.
Пунктом 1 Постанови № 704 затверджено розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.
Додатком 16 Постанови Кабінету міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що розмір надбавки за вислугу років від 5 до 10 років становить 30 % від посадового окладу, розмір надбавки за вислугу років від 10 до 15 років становить 35 % від посадового окладу, розмір надбавки за вислугу років від 15 до 20 років становить 40% від посадового окладу.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Так, наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).
Згідно пункту 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
Пунктом 14 Розділу і Порядку 260 встановлено, що грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Відповідно до пунктів 1, 3, 6, 7 розділу IV «Виплата надбавки за вислугу років» Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Пунктом 2 розділу IV Порядку 260 встановлено, що вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до абзацу 5 пункту 3 розділу IV Порядку 260 для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Судовим розглядом встановлено, що при звільненні позивача зі служби відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 146 від 22.05.2024 встановлено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 22.05.2024 становить: календарна - 10 років 01 місяць 22 дні, пільгова - 00 рік 00 місяців 00 днів, загальна 10 років 01 місяць 22 дні.
Крім того, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №520/23905/24 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.03.2025 №126 позивачу оголошено вислугу років станом на 22.05.2024 у календарному обчисленні - 19 років 10 місяців 24 дні, пільгова - 00 рік 00 місяців 00 днів, загальна 19 років 10 місяців 24 дні.
Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем винесено наказ №483 від 07.07.2025 (з адміністративно-господарської роботи) "Про внесення змін до наказу про оголошення вислуги років капітану ОСОБА_1 , згідно з яким наказано: внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 07.03.2025 №126 в частині оголошення вислуги років та оголошено капітану ОСОБА_1 вислугу років станом на 22 травня 2024 року: календарна - 19 років 10 місяць 24 дні, пільгова - 21 рік 01 місяць 23 дні, загальна -31 років 00 місяць 17 дні.
Водночас на звернення позивача щодо перерахунку грошового забезпечення у зв`язку зі збільшенням вислуги років Військова частина НОМЕР_2 відмовила та повідомила, що рішенням суду по справі №520/23905/24 від 27.12.2024 позивачу у задоволенні вказаних вимог було відмовлено повністю.
Колегією суддів з мотивувальної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі №520/23905/24 встановлено, що суд дійшов висновку про передчасність вимог позивача про зобов`язання провести перерахунок та виплатити грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з урахуванням надбавки за вислугу років, враховуючи обраний судом спосіб захисту прав позивача. Отже, суд не вирішував зазначену вимогу по суті, не досліджував, чи порушено права позивача в цій частині, а лише констатував неможливість захисту права на момент розгляду справи.
Разом з тим, після виконання рішення суду в частині перерахунку вислуги років позивача відповідачем проігноровано приписи пункту 14 Розділу І Порядку 260 відповідно до якого грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при встановленні збільшеної вислуги років Військова частина НОМЕР_2 мала обов`язок перерахувати розмір надбавки позивача за вислугу років та, як наслідок, мав збільшитися розмір грошового забезпечення позивача та інших виплат.
Так, згідно з пункту 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
Крім того, пунктом першим Розділу VI Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.
Відповідно до пункту 1 Розділу XXIII Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 1 Розділу XXIV Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Таким чином, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення в частині надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження військової служби ОСОБА_1 з урахуванням рішення суду від 27.12.2024 №520/23905/24, а саме встановлення вислуги років, з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з надбавки за вислугу років, встановлену на виконання рішення суду від по справі №520/23905/24 від 27.12.2025.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 по справі № 520/13498/25 залишити без змін . 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя-доповідач 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	І.М. Ральченко   В.В. Катунов