Справа № 339/266/26 
307 
3/339/87/26 

П О С Т А Н О В А
іменем України
28 травня 2026 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О.С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану АДРЕСА_1 та жительку АДРЕСА_2 , громадянку України, непрацюючу, неодружену, на утриманні 1 малолітня дитина,
за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,-
якій роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
11 травня 2026 року о 15 год 25 хв по  АДРЕСА_2 ОСОБА_1 умисно шарпала за волосся, вкусила за плечі та душила за горло свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з нею, чим вчинила щодо нього домашнє насильство фізичного характеру та завдана шкода фізичному здоров`ю дитини.
ОСОБА_1 вину визнала та вказала, що вчинила дії щодо сина, оскільки перебувала в нетверезому стані. З сином примирилася, у вчиненому щиро розкаялася та вказала, що більше такого вчиняти не буде. Просила суворо не карати.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився та був повідомлений належним чином, його неявка не є перешкодою для проведення судового засідання без його участі. 
Свідок ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 , відмовилася від надання пояснень, згідно ст. 63 Конституції України.
Заслухавши визнавальні пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, вважаю, що в діях  ОСОБА_1  є склад адміністративного правопорушення передбаченого частинами 2 статті 173-2 КУпАП.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).
Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Приписами ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Так, 19.12.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024, яким стаття 173-2 «Вчинення домашнього насильства» викладена в новій редакції.
Частина 2 статті 173-2 КУпАП, в редакції Закону України № 3733-IX від 22.05.2024 року, передбачає новий склад правопорушення - діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з ч.4 ст.269 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.
Наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП підтверджено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:
- даними щодо обставин скоєного, викладеними в протоколі про адміністративні правопорушення серія ВАД №738981 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому ОСОБА_1  від надання пояснення відмовилася згідно ст. 63 Конституції України (а.с.1);
- рапортом працівника поліції Дранчук В.Д., з якого вбачається, що 11 травня 2026 року о 15 год 16 хв надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 про те, що знаходячись по  АДРЕСА_2 мама вчиняє домашнє насильство.
При виїзді ГРПП на місце події, ОСОБА_3 написала заяву, в якій просить притягнути до відповідальності дочку ОСОБА_1 , яка вчинила домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, тимчасовий заборонний припис та оцінку ризиків (а.с.2);
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_3 , в якій просить притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, зазначивши, що 11 травня 2026 року близько 15 год 25 хв за місцем свого проживання по  АДРЕСА_2 почула сильні крики, прибігла і побачила, що її дочка ОСОБА_1 сиділа на онукові ОСОБА_2 , шарпала його за волосся на голові, вкусила за плечі та душила за горло (а.с.3-4);
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 11 травня 2026 року близько 15 год 25 хв, перебуваючи на вулиці свого будинку по  АДРЕСА_2 , почула крики в своєму будинку та відразу побігла до будинку і побачила, що її дочка ОСОБА_1 сиділа на онукові ОСОБА_2 , тягала його за волосся на голові, вкусила за плечі та душила за горло. Вона відтягнула в сторону ОСОБА_1 і попросила, щоб вона вийшла спати, оскільки перебуває в п`яному вигляді, але вона відкрила холодильник, стала витягувати м`ясо та продукти і викидати їх на вулицю (а.с.5);
- терміновим заборонним приписом від 11 травня 2026 року, з якого вбчається, що ОСОБА_1 заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 протягом 3 діб з 16 год 15 хв 11 травня 2026 року до 16 год 15 хв 14 травня 2026 року (а.с.6);
- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, який визначено середній та відеофіксацією (а.с.7, 9).
Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП доведеною повністю, оскільки вона вчинила домашнє насильство щодо своєї дитини, завдавши шкоди його фізичному здоров`ю.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд згідно вимог ст. 23,33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, визнання нею вини.
Щодо застосування заходів, передбачених ст. 39-1 КУпАП, то слід враховати, що це право суду, а не обов`язок, оскільки вказана норма, передбачає, що у разі вчинення домашнього насильства суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Враховуючи вищевикладене, вважаю застосувати відносно ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах, встановлених санкцією, передбаченою ч. 2 ст. 173-2 КУпАП без застосування ст. 39-1 КУпАП. 
Саме таке стягнення враховуючи викладені вище обставини, буде достатньою мірою відповідальності за вчинене правопорушення і відповідатиме меті адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
Апеляційна скарга, подана після після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.