Справа № 357/2074/26
Провадження № 2/357/3521/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )

29 травня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, цивільну справу за позовною заявою Органу Опіки та піклування виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2026 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення їх батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на території Маловільшанської сільської територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 проживає сім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до наказу служби у справах дітей та сім`ї Маловільшанської сільської ради від 19.05.2025 року № 11 “Про взяття на облік дитини, яка опинилася у складних життєвих обставинах”, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік, як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Про дану сім`ю позивачу стало відомо від представника КНП Білоцерківської міської ради “Білоцерківський пологовий будинок”, яка повідомила, що у пологове відділення прибула народжувати породілля в стані алкогольного сп`яніння. Після виписки матері з новонародженою дитиною з пологового будинку, працівники служби у справах дітей та сім`ї Маловільшанської сільської ради, поліцейські офіцери громади, фахівець із соціальної роботи тримали на контролі дану сім`ю, надавали консультації, обстежували умови проживання, проводили профілактичні бесіди, попереджували про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, сприяли та допомагали. В травні 2025 року матір з дитиною було направлено в Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом», де вони перебували до 29.09.2025 року. Під час проживання в КЗ КОР «Мати і дитина разом» було проведено первинне обстеження та діагностування, складено оцінку потреб матері та дитини, розроблено алгоритм роботи. Відповідно до висновку закладу, ОСОБА_1 не спроможна самостійно, без постійного супроводу та підтримки фахівців, виховувати хлопчика, задовольняти елементарні дитячі потреби, повноцінно всебічно розвивати та забезпечувати безпечне середовище, яке не загрожує життю та здоров`ю дитини. Відповідно до листа Білоцерківського міського центру соціальних служб Білоцерківської міської ради від 16.05.2025 року № 377/02-15, ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом Білоцерківського міського центру соціальних служб з 12.08.2020 по 26.02.2021 у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх обов`язків із виховання дитини, виведена з мінімізацією складних життєвих обставин. ОСОБА_1 у 2020 році притягувалися до відповідальності за ст. 184 КУпАП за невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно дитини, відповідно до якої в майбутньому надала нотаріальну згоду на усиновлення. З лютого 2025 року вищезазначена сім`я перебуває на контролі працівників служби у справах дітей та сім`ї Маловільшанської сільської ради, поліцейських офіцерів громади та фахівця із соціальної роботи, батьки дитини зловживали алкогольними напоями, неодноразово вищезазначені працівники відвідували дану родину, проводили бесіди, попереджали про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. 12.01.2025 року в черговий раз працівниками служби у справах дітей та сім`ї Маловільшанської сільської ради, поліцейським офіцером громади та фахівцем із соціальної роботи здійснено візит в сім`ю, під час якого з`ясовано, що в будинку брудно, неприємний важкий запах, наявні сторонні запахи від одягу та дитини через відсутність води, тому що в криниці вода не придатна для споживання та використання, відповідачі купують воду в магазині, але відсутня фінансова можливість купувати достатньо води. ОСОБА_1 разом з дитиною 27.01.2026 року була госпіталізована до неврологічного відділення Київської обласної дитячої лікарні № 2 м. Біла Церква, в якому вона перебувала до 02.02.2026 року. Під час чергового візиту до відповідачів, 04.02.2025 року з метою контролю дотримання медичних рекомендацій та введення прикорму в харчування дитини, було виявлено, що батько дитини ОСОБА_2 був у нетверезому стані, поводив себе агресивно.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради від 05.02.2025 року № 31 “Про негайне відібрання дитини від батьків”, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був відібраний від батьків через загрозу його життю та здоров`ю. Малолітнього ОСОБА_3 влаштовано в дитяче відділення КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради для обстеження та надання медичної допомоги. Згідно з рішенням виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради “Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 ” від 09.02.2026 року № 39, позивач вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачів відносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини.
Процесуальні дії та рішення у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 11.02.2026 року позовну заяву було передано судді Ярмолі О.Я. (а.с.40)
23.02.2026 ухвалою судді було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання на 23.03.2026 (а.с.49-50).
В зв`язку з неявкою відповідачів, підготовче судове засідання було відкладено на 21.04.2026.
21.04.2026 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 13.05.2026 року.
13.05.2026 в судовому засіданні було оголошено перерву на 25.05.2026 в зв`язку з повітряною тривогою в м. Біла Церква.
25.05.2026 суд постановив перейти до стадії ухвалення рішення в даній справі та повідомив про час проголошення судового рішення.
Представник позивача та представник третьої особи у справі, згідно довіреності, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не інформований, відзив на позовну заяву не надходив.
З метою вжиття вичерпних заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи та призначене судове засідання, 13.05.2026 судом, у порядку ч.11. ст.128 ЦПК України було опубліковано на офіційному вебсайті «Судової влади України» оголошення про призначення розгляду справи в судовому засіданні 25.05.2026 на 11:00, що в сукупності з вищевикладеним свідчить про вжиття всіх адекватних, розумних та можливих заходів із метою належного повідомлення відповідачів про розгляд даної справи.
Суд постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідачів, з постановленням заочного рішення, про що не заперечував представник позивача та наведене відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши позицію позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9)
Відповідачі разом з дитиною проживали на території Маловільшанської сільської територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).
Згідно Наказу №11 від 19.05.2025 Маловільшанської сільської ради було взято на облік дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка опинилася в складних життєвих обставинах (а.с.21)
Відповідно до заяви матері дитини від 19.05.2025 року та направлення служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації № 29 від 23.05.2025 року матір ОСОБА_1 з дитиною були направлені в Комунальний заклад Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом», де вони перебували до 29.09.2025 року. Під час перебування в КЗ КОР «Мати і дитина разом» було проведено первинне обстеження та діагностування матері і дитини, складено оцінку їхніх потреб, розроблено алгоритм роботи; систематично проводилися індивідуальні та групові консультації, бесіди, семінари-тренінги з метою вирішення ряду питань з приводу формування материнської компетентності, здатності до самостійного життя з дитиною, позитивної соціалізації; психологом, вчителем- реабілітологом та соціальним педагогом проводилися корекційно- розвивальні заняття з метою набуття навичок соціально схваленої поведінки, подолання різноманітних психологічних проблем; для психомоторного розвитку дитини проводилися розвиваючі ігри та консультації. Згідно з заявою матері від 29.09.2025 року відраховані з КЗ КОР «Мати і дитина разом» та відповідно до висновку закладу, ОСОБА_1 не спроможна самостійно, без постійного супроводу та підтримки фахівців, виховувати сина, задовольняти елементарні дитячі потреби, повноцінно всебічно розвивати та забезпечувати безпечне середовище, яке не загрожує життю та здоров`ю дитини (а.с.13,14,16, 30-31).
Відповідно до листа Білоцерківського міського центру соціальних служб Білоцерківської міської ради від 16.05.2025 року № 377/02-15, ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом Білоцерківського міського центру соціальних служб з 12.08.2020 по 26.02.2021 у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх обов`язків із виховання дитини, виведена з мінімізацією складних життєвих обставин (а.с.29).
Матеріали справи містять Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с.22-26).
Позивачем до справи додано виписку із медичної картки амбулаторного хворого малолітнього ОСОБА_3 , де зафіксовано діагноз та рекомендації лікаря (а.с.28) .
Зокрема, відповідно до направлення сімейного лікаря ОСОБА_1 разом з дитиною 27.01.2026 року була госпіталізована до неврологічного відділення Київської обласної дитячої лікарні № 2 м. Біла Церква, в якому вона перебувала до 02.02.2026 року та відповідно до виписки № 701 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 встановлено діагноз: затримка моторного та психомовленнєвого розвитку, синдром м`язової гіпотонії, набута деформація голови. Рекомендовано: нагляд педіатра та невролога за місцем проживання. Раціональне харчування (прикорм за віком), збагачене залізом, прийом вітамінів та медикаментів, масаж, ЛФК, кінезіотерапія.
Матеріали справи містять Акти обстеження умов проживання сім`ї малолітнього ОСОБА_3 , зокрема, акти від 19.05.2025, від 30.09.2025, від 08.10.2025, від 28.10.2025, від 23.12.2025, від 14.02.2025 (а.с.32-37).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради від 05.02.2025 року № 31 “Про негайне відібрання дитини від батьків”, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відібраний від батьків через загрозу його життю та здоров`ю (а.с.15).
Малолітнього ОСОБА_3 влаштовано в дитяче відділення КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради для обстеження та надання медичної допомоги .
Встановлено, що позивач повідомив Білоцерківську окружну прокуратуру щодо відібрання ОСОБА_3 від батьків згідно з рішенням виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради від 05.02.2025 року № 31 “Про негайне відібрання дитини від батьків”.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради “Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 ” від 09.02.2026 року № 39, орган опіки та піклування виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради (орган опіки та піклування Маловільшанської сільської ради), вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17-20).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка обіймає посаду фахівця із соціальної роботи Маловільшанської ОТГ, дала суду показання, що з кінця вересня 2025 вона знайома із сім`єю відповідачів, щотижня відвідувала малолітнього ОСОБА_5 , надавала допомогу родині. Зокрема, допомогли під`єднати світло в будинку, давали рекомендації, але відповідачі ігнорували всі рекомендації, зловживали спиртним. Дитина відставала в розвитку, в рік ОСОБА_5 ще не сидів. Наразі, після відібрання дитини у батьків, відразу покращився стан малолітнього, дитина нормально розвивається, почав вже ходити. Відповідачі із лютого 2026 не цікавляться своїм сином, не відвідують його, десь виїхали з села.
Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Як роз`яснено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, тоді коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
Суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
При вирішенні даної справи суд бере до уваги рішення виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради “Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 ” від 09.02.2026 року № 39, зі змісту якого слідує, що орган опіки та піклування Маловільшанської сільської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, під час розгляду даної справи знайшла підтвердження, беззаперечними доказами, винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачами, що свідчать про ухилення від виховання дитини, спричинення шкоди здоров`ю та нормальному розвитку малолітньої дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України.
Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20.
Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 357/17852/15-ц.
Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина, після відібрання дитини протягом чотирьох місяців не відвідують його, не цікавляться його життям, здоров`ям, взагалі не приймають участі у його вихованні, не забезпечують належні умови проживання та харчування, не змінили своєї поведінки, чим порушують встановлені в суспільстві правила співжиття, в тому числі відносно свого сина, і подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів малолітнього ОСОБА_5 .
Позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за правилами частин 2 та 3 статті 166 Сімейного кодексу України, не звільняє їх від обов`язку щодо утримання дитини.
Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до вимог ст.ст. 181, 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст.182 Сімейного КодексуУкраїни встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з частинами першою-третьою статті 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки, судом зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 , що є окремою підставою для стягнення аліментів, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованою.
Таким чином, відповідачі, будучи батьками малолітнього ОСОБА_3 , зобов`язані утримувати його до досягнення ним повноліття. Проживання відповідачів окремо від дитини не звільняє їх від виконання вказаного обов`язку.
Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, його потреби, працездатний вік відповідачів, виходячи з визначеного законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд дійшов висновку, що слід стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього малолітнього сина, в розмірі по 1/4 частині, від усіх видів їхнього заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.
З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Згідно п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється з позивача за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 2662 грн. 40 коп. з кожного, за дві немайнові позовні вимоги.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд - 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши позивача відкрити зазначений особовий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. 
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши позивача відкрити зазначений особовий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради /адреса: вул. Перемоги, буд. 24, с. Мала Вільшанка, Білоцерківський р-н, Київська обл., 09175/
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 /
Відповідач : ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 /РНОКПП НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_2 /
Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого апарату Маловільшанської сільської ради /адреса: вул. Перемоги, буд. 24, с. Мала Вільшанка, Білоцерківський р-н, Київська обл., 09175/ 
Рішення складено та підписано 29.05.2026р. 
Суддя    	О. Я. Ярмола