ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 212/10157/21
провадження № 61-10611св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, 
третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», в інтересах якого діє Єгорова Олена Юріївна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у складі колегії суддів  Зубакової В. П., Остапенко В. О., Тимченко О. О.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ЦГЗК»), третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про оскарження акту розслідування групового нещасного випадку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року на території Петрівського кар`єру ПрАТ «ЦГЗК» стався груповий нещасний випадок з двома потерпілими зі смертельним наслідком. Внаслідок цього нещасного випадку помер батько позивача ОСОБА_2 , виконуючи обов`язки водія автотранспортних засобів автоколони № 2 автотранспортного цеху ПрАТ «ЦГЗК».

Оскільки позивач є сином померлого, вважав, що його повинні були повідомити про засідання комісії відносно розслідування нещасного випадку та запросити до участі у вказаній комісії, він мав право ознайомитися та отримати акт за встановленою формою, проте його права дотримані не були.

В акті проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку від 15 серпня 2013 року форми Н-5 нещасний випадок, внаслідок якого помер батько позивача, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, а його причиною визначено: смерть водія ОСОБА_2 в результаті загального захворювання - гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_1 з самоскидом БелА3-75131 госп. № НОМЕР_4.

Вважав, що в акті міститься недостовірна інформація та його висновки не відповідають обставинам справи, оскільки не доведений зв`язок між причинами смерті його батька та загальним захворюванням. Визначаючи момент смерті ОСОБА_2 , комісія спиралася лише на припущення, а не на факти. Батько позивача хронічних захворювань не мав, щорічно проходив обов`язкові медичні огляди та був визнаний придатним для керування транспортним засобом.

Окрім того, вказував на те, що відносно причини смерті в документах також існують суперечності, зокрема в лікарському свідоцтві про смерть № 1507/195 від 03 червня 2013 року та в довідці про причину смерті № 1507/195. 

Зазначав, що комісія під час складання оспорюваного акта посилалася лише на висновок судово-медичної експертизи (далі - СМЕ), яка була проведена в кримінальному провадженні. Проте до повноважень судово-медичного експерта не належить надання оцінки наявності причинно-наслідкового зв`язку між виробничими факторами та смертю потерпілої особи. Крім того, вважав, що існують розбіжності в обставинах нещасного випадку, які описані в акті, та тих, що зазначені в матеріалах досудового розслідування. 

Також комісією не було проведено всебічного розслідування, а основним підґрунтям висновків про причини нещасного випадку був висновок СМЕ, який не може врахувати всі чинники, що могли вплинути на цей випадок, важливі виробничі фактори не були враховані під час спеціального розслідування. Висновок СМЕ теж містить багато суперечностей та необґрунтовані висновки. Членами комісії взагалі не досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу. 

Виходячи з наведеного, позивач просив суд:
- скасувати акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 12 год у Петрівському кар`єрі ПрАТ «ЦГЗК» за формою Н-5 від 15 серпня 2013 року в частині щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 ;
- визнати вказаний нещасний випадок у частині, що стосується потерпілого ОСОБА_2 , таким, що пов`язаний з виробництвом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 30 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задовольнив. 

Скасував акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 12 год у Петрівському кар`єрі ПрАТ «ЦГЗК» за формою Н-5 від 15 серпня 2013 року у частині щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 . Визнав нещасний випадок, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 12 год у Петрівському кар`єрі ПрАТ «ЦГЗК» у частині, що стосується потерпілого ОСОБА_2 , таким, що пов`язаний з виробництвом. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості. Зокрема, суд керувався тим, що наявні розбіжності в акті розслідування групового нещасного випадку, а саме - членами комісії не були досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які можливо вплинули на захворювання батька позивача. Також суд дійшов висновку про неповноту висновку СМЕ, відсутність належних доказів причини смерті ОСОБА_2 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «ЦГЗК» та Південно-східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, яке є правонаступником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, оскаржили його в апеляційному порядку.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 23 серпня 2023 року апеляційні скарги ПрАТ «ЦГЗК» та Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці задовольнив. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року скасував, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив. 

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції керувався тим, що заявлені позивачем вимоги є передчасними, оскільки не було дотримано порядку, визначеного Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок № 1232), а позивач до відповідного органу з заявою про призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку з водієм ОСОБА_2 спеціальною комісією в іншому складі з підстав невідповідності висновків акта фактичним обставинам настання нещасного випадку не звертався. Крім того, суд зазначив, що вирішення питання про встановлення зв`язку нещасного випадку з виробництвом та складення акту за формою Н-1 належить до виключної компетенції спеціальної комісії з розслідування нещасного випадку, оскільки лише комісія із спеціального розслідування має повноваження щодо з`ясування обставин та причин нещасного випадку, встановлює за результатами розслідування, чи пов`язаний нещасний випадок із виробництвом чи ні, складає відповідні акти.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Не погоджуючись із постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє  ОСОБА_3 , подав касаційну скаргу. 

Верховний Суд постановою від 27 березня 2024року (провадження № 61-13820св23) касаційну скаргу  ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 ,задовольнив частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року в частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_1 до ПрАТ «ЦГЗК», Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 12 год у Петрівському кар`єрі ПрАТ «ЦГЗК», за формою Н-5 від 15 серпня 2013 року в частині щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 , скасував, справу в цій частині направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року в частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_1 до ПрАТ «ЦГЗК», Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, залишив без змін.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи постанову апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про скасування акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 вказав, що апеляційний суд не взяв до уваги, що з позовними вимогами про призначення (проведення) повторного розслідування нещасного випадку ОСОБА_1 у межах цієї справи до суду не звертався, а чинне законодавство не перешкоджає зверненню до суду з позовом про скасування акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку. При цьому слід враховувати, що задоволення такого позову само по собі не зобов`язує відповідний уповноважений орган провести повторне розслідування нещасного випадку, а лише надає йому таке право. Також не позбавляється права звернення до уповноваженого органу з відповідною заявою про проведення повторного розслідування нещасного випадку і потерпілий, який може обґрунтовувати таке звернення наявністю судового рішення про скасування судом акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку.

У частині вирішення позовних вимог про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції та зазначив, що положення Порядку № 1232 дають підстави дійти висновку, що вимоги про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, відноситься до компетенції комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку. Спеціальна комісія встановлює факт пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом, тобто спеціальна комісія є спеціальним суб`єктом щодо встановлення вказаного факту, рішення якого може бути оскаржено до суду. Суд не може перебирати на себе функції уповноваженої спеціальної комісії і робити висновки про те, чи відноситься нещасний випадок зі смертельним наслідком до такого, що пов`язаний з виробництвом, а тим більше зобов`язувати комісію зі спеціального розслідування скласти акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання за формою Н-1. 

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції

Дніпровський апеляційний суд постановою від 18 червня 2024 року апеляційні скарги 
ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишив без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року - залишив без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що дійшовши висновку про обґрунтованість доводів позивача відносно того, що спеціальне розслідування групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 12 год у Петрівському кар`єрі ПрАТ «ЦГЗК», в частині дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 , проведено комісією, яка утворена наказом від 03 червня 2013 року № 65-р Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду, неповно, з порушенням Порядку № 1232, тому суд першої інстанції обґрунтовано виснував про наявність правових підстав для скасування вказаного акта проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку у частині щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

23 липня 2024 року ПрАТ «ЦГЗК» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у повному обсязі та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 (провадження № 14-37цс24), постановах Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 235/3755/17 (провадження № 61-37170св18), від 21 травня 2020 року у справі № 186/1053/17 (провадження № 61-45421св18), від 26 січня 2022 року у справі № 227/2477/20 (провадження № 61-15810св21), від 08 червня 2022 року у справі № 604/290/19 (провадження № 61-18558св21), а також у постанові, ухваленій у цій справі від 27 березня 2024 року (провадження № 61-13820св23), крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постанові, ухваленій у цій справі, від 27 березня 2024 року (провадження № 61-13820св23) щодо того, що суд не може перебирати на себе функції уповноваженої спеціальної комісії та робити висновки про те, чи належить нещасний випадок із смертельним наслідком до такого, що пов`язаний із виробництвом.

Доводи інших учасників справи

У поясненнях, надісланих на адресу Верховного Суду, які по суті є відзивом на касаційну скаргу, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Повалій О. В., просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржену постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 23 вересня 2024 року у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження у справі, витребував із суду першої інстанції справу та надав строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Підставою відкриття касаційного провадження є пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України

У листопаді 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

ІНФОРМАЦІЯ_2 року на території Петрівського кар`єру ПрАТ «ЦГЗК» стався груповий нещасний випадок з двома потерпілими зі смертельним наслідком. Внаслідок нещасного випадку помер батько позивача ОСОБА_2 , який виконував обов`язки водія автотранспортних засобів автоколони № 2 автотранспортного цеху ПрАТ «ЦГЗК».

На підставі наказу від 03 червня 2013 року № 65-р Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду утворено комісію для проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 12 год у Петрівському кар`єрі ПрАТ «ЦГЗК».

Актом проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку від 12 серпня 2013 року встановлено, що перед початком роботи в зміну із 07 год 30 хв до 19 год 30 хв ІНФОРМАЦІЯ_2 року водій автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_3 ОСОБА_2 о 07 год 30 хв отримав від диспетчера автотранспортного цеху подорожній лист № 079793 з завданням на виконання транспортної роботи для забезпечення виконання функцій відділу технічного контролю щодо контролю показників залізної руди, вказівки щодо маршруту мала надавати контролер відділу технічного контролю. Після проходження перед змінного медичного огляду та перевірки технічного стану автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_3 ОСОБА_2 об 11 год під`їхав до адміністративно-побутового корпусу управління Петрівського кар`єру. Контролер відділу технічного контролю ОСОБА_5 і геолог Петрівського кар`єру ОСОБА_6 зайняли в автомобілі пасажирські місця. Після цього водій ОСОБА_2 спрямував автомобіль до Петрівського кар`єру для відбору технологічних проб в вибоях екскаваторів госп. № 10, 22, 32 та на перевантажувальному пункті гор. +110 м Петрівського кар`єру.

У неробочий сектор № 1 слідом за кар`єрним самоскидом БелАЗ - 75131 госп. № НОМЕР_4 на перевантажувальний пункт заїхав автомобіль УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , на передньому пасажирському сидінні знаходилася ОСОБА_5 , а в вантажопасажирському кузові - ОСОБА_6 .

Водій автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_3 ОСОБА_2 , рухаючись майданчиком неробочого сектору № 1 перевантажувального пункту, за вказівкою контролера ОСОБА_5 спрямував автомобіль в напрямку природнього валу.

Під час руху автомобіля майданчиком перевантажувального пункту настала раптова смерть ОСОБА_2 від викликаного загальним захворюванням гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом, що в подальшому було підтверджено висновком СМЕ та додаткових методів дослідження.
Автомобіль УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_3 втратив керування, продовжив рух і сталося його зіткнення з кар`єрним самоскидом БелАЗ - 75131 госп № НОМЕР_4. Внаслідок зіткнення автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_3 та самоскиду БелАЗ - 75131 госп № НОМЕР_4 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, які стали причиною смерті при її перевезенні до лікарні. Ушкодження ОСОБА_2 визначено як такі, що нанесені посмертно. 

За результатами проведення спеціального розслідування нещасного випадку комісія дійшла висновку, що нещасний випадок, внаслідок якого помер батько позивача, є таким, що не пов`язаний з виробництвом, а його причиною - смерть водія ОСОБА_2 в результаті загального захворювання: гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_3 з самоскидом БелАЗ-75131 госп. № НОМЕР_4.

Крім цього, судом встановлено, що для визначення причин смерті ОСОБА_2 була проведена судово-медична експертиза (розпочата 03 червня 2013 року, закінчена 02 липня 2013 року), про що лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_8 Олександрійського відділення КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» був складений висновок експерта № 195, в якому зазначена причина смерті водія ОСОБА_2 : «В результаті гострої ішемії головного мозку внаслідок атеросклерозу судин головного мозку». Згідно з висновком у ОСОБА_2 настала раптова смерть від викликаного загальним захворюванням гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У силу положень статті 400 ЦПК України в касаційному порядку справа переглядається лише в частині вирішення позовних вимог про скасування акта проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 .

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржена постанова суду апеляційної інстанції відповідає з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Положеннями статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладено на власника або на уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.

Відповідно до статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частинами першою та другою статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Частиною другою статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» встановлено, що факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності, на час настання нещасного випадку та проведення комісією спеціального розслідування була врегульована Порядком № 1232.
Порядок № 1232 втратив чинність з 01 липня 2019 року і з цього часу діє Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (далі - Порядок № 337).

Пунктом 48 Порядку № 337 передбачено у разі проведення повторного розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), що вже проводилося на підставі нормативно-правового акта, який на момент проведення повторного розслідування втратив чинність, для визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом застосовується нормативно-правовий акт, під час дії якого вони сталися, а оформлення матеріалів розслідування здійснюється відповідно до вимог цього Порядку.

Тобто у цій справі розслідування нещасного випадку правомірно проведено на підставі Порядку № 1232.

Згідно із пунктом 7 Порядку № 1232 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків.

Відповідно до положень пункту 36 Порядку № 1232 спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема, нещасні випадки із смертельними наслідками.

Спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку (пункт 38 Порядку № 1232).
Обов`язки комісії із спеціального розслідування нещасного випадку визначені пунктом 14 Порядку № 1232. Тлумачення вказаної норми права свідчить про те, що зазначена комісія зобов`язана, зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

Згідно з пунктом 47 Порядку № 1232 за результатами спеціального розслідування складаються акти форми Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом). 

Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п`яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акта за формою Н-5 і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до підпунктів 1, 18 пункту 15 Порядку № 1232, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1 є, зокрема, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; раптове погіршення стану здоров`я потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не пройшов обов`язкового медичного огляду відповідно де законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку.

У Порядку № 1232 також визначено, що медичний висновок щодо встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування або обстеження потерпілого у формі рішення лікарсько-експертної комісії на запит роботодавця та/або голови комісії. У такому запиті та доданих до нього матеріалах повинні міститися необхідні відомості про обставини нещасного випадку, результати дослідження умов праці і виробничого середовища, зокрема кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які передували настанню нещасного випадку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що членами комісії взагалі не були досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які можливо вплинули на захворювання ОСОБА_2 . Позивач ставив під сумнів також і якість медичних оглядів як передрейсових, так і щорічних, оскільки результати оглядів і реальний стан організму ОСОБА_2 різнилися.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого суду в частині вирішення позовних вимог про скасування акта проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 , вказав, що задоволення такого позову само по собі не зобов`язує відповідний уповноважений орган провести повторне розслідування нещасного випадку, а лише надає йому таке право. Також не позбавляється права звернення до уповноваженого органу з відповідною заявою про проведення повторного розслідування нещасного випадку і потерпілий, який може обґрунтовувати таке звернення наявністю судового рішення про скасування судом акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку.

На виконання положень статті 417 ЦПК України апеляційний суд вказав, що в акті розслідування групового нещасного випадку містяться суперечності та наявні невідповідності обставинам справи, оскільки викладених в акті доказів недостатньо, щоб довести зв`язок між причинами смерті ОСОБА_2 та загальним хронічним захворюванням.

Так, визначаючи момент смерті ОСОБА_2 , в основу висновків комісії були покладені припущення, а не факти. Під час дослідження доказів, а саме протоколу огляду місця події (арк. 30 матеріалів спец. розслідування), де зазначено про те, що маються паралельні сліди кочення шин коліс УАЗ, але транспортно-трасологічна експертиза по факту зіткнення, як було встановлено судом під час розгляду справи, не призначалася та не проводилася для визначення цих слідів, а також для визначення механізму зіткнення автотранспортних засобів при ДТП, рівень швидкості автомобілів при зіткненні та динаміку подій ДТП.

Суд апеляційної інстанції вказав, що висновки комісії про те, що ОСОБА_2 не здійснював гальмування та не вживав інших можливих заходів щодо безпечного керування автомобіля, так як помер до зіткнення, не обґрунтовані висновками експертизи або іншими належними доказами, а отже ґрунтуються на припущеннях. Крім того, протоколом огляду транспортного засобу УАЗ-3909ВПАХ6, зафіксовані пошкодження рульового управління, причиною зазначено - ДТП, а причини пошкодження гальмівного управління не зазначено, що також є важливою обставиною для встановлення причини нещасного випадку. В акті не відображено інформацію про технічний стан автомобіля, його експлуатацію в умовах кар`єру, інформацію чи могли мати місце технічні несправності, що мало бути встановлено комісією, адже нещасний випадок полягав у зіткненні двох транспортних засобів.

Крім того, апеляційний суд дійшов переконання, що акт не містить інформації щодо виробничих чи шкідливих факторів у настанні нещасного випадку, що унеможливлює врахування при формуванні висновків врахування всіх факторів. У висновку СМЕ зазначено, що порушення кровообігу головного мозку могла спровокувати висока температура середовища. Проте членами комісії взагалі не були досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які могли вплинули на захворювання ОСОБА_2 , якщо такі захворювання дійсно були у постраждалого.

В акті Н-5 на арк. 9, 11 зазначено, що вичерпні та остаточні причини нещасного випадку, а також особи, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, будуть встановлені після завершення кримінального розслідування з обов`язковим використанням матеріалів органів розслідування. Однак остаточних висновків щодо причин нещасного випадку так і не було зроблено, як не було враховано і висновків при розслідуванні органами поліції, оскільки будь-яких документів із матеріалів кримінального провадження долучено не було. Акт Н-5 підписано 12 серпня 2013 року, затверджено 15 серпня 2013 року, а кримінальне провадження закрито постановою від 30 серпня 2013 року, але після цього комісія будь-яких дій для викладення остаточного висновку розслідування не здійснювала.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що комісія під час складання оспорюваного акта, обґрунтовуючи причину смерті ОСОБА_2 , посилалася лише на висновок СМЕ, яка була проведена в кримінальному провадженні. Проте до повноважень судово-медичного експерта не належить надання оцінки наявності причинно-наслідкового зв`язку між виробничими факторами та смертю потерпілої особи, оскільки це належить до дискреційних повноважень компетентного органу, який розслідує нещасний випадок, а у разі оскарження такого висновку - така оцінка надається судом. Тому експерт не мав повноважень встановлювати вплив виробничого фактору на захворювання ОСОБА_2 , яке спричинило його смерть.

З метою визначення причин смерті ОСОБА_2 була проведена судово-медична експертиза (розпочата 03 червня 2013 року та закінчена 02 липня 2013 року), про що лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_8 Олександрійського відділення КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» складений висновок експерта № 195, в якому зазначена причина смерті водія ОСОБА_2 , яка настала в результаті гострої ішемії головного мозку внаслідок атеросклерозу судин головного мозку. За висновком у ОСОБА_2 настала раптова смерть від викликаного загальним захворюванням гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом. Як зазначено у висновку експерта до таких підсумків експерт прийшов на підставі висновків судово-медичної гістологічної експертизи № 941-42 від 12 червня 2013 року (судово-медичний експерт ОСОБА_9 ) та на підставі висновку судово-медичної токсикологічної експертизи № 2059 від 14 червня 2013 року (судово-медичний експерт Пономарьова А. І.)

Документами, на підставі яких була встановлена причина смерті ОСОБА_2 , були матеріали судово-медичної гістологічної експертизи, але результати, опис та висновок цього гістологічного дослідження відсутні як у матеріалах розслідування нещасного випадку, так і в матеріалах кримінального провадження та в матеріалах судової справи. Після витребування судом матеріалів вказаної експертизи у Кіровоградського обласного бюро СМЕ установою повідомлено про неможливість надання висновку експертизи через пожежу, що сталась у вересні 2020 року, в результаті якої знищені відповідні документи. Отже, апеляційний суд вказав, що натепер суду неможливо перевірити та переконатися в наявності висновків експертиз, на чому вони ґрунтувались і за якими ознаками, описами та згідно з ким причинами був встановлений саме такий діагноз і причини смерті ОСОБА_2 .

Крім того, судом встановлено, що у висновку СМЕ судово-медичний експерт роз`яснює, що не може категорично судити про наявність чи відсутність будь-яких захворювань серця та серцевих судин, оскільки на момент проведення судово-медичної експертизи серце ОСОБА_2 доставлено не було. В ході допиту експерта судово-медичний експерт Олександрійського міжрайонного відділення Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що за наявності всіх органів (а саме серця) при дослідженні, експерти могли дійти інших висновків ніж ті, що зазначені у висновку.

Також експерт зазначив у судовому засіданні, що людина за такого діагнозу не помирає раптово за декілька секунд, для цього необхідний певний проміжок часу між погіршенням здоров`я, запамороченням, втратою свідомості та зупинкою серця і біологічною смертю, що складає не менше 15-20 хв. Однак згідно з показами свідка ОСОБА_6 та матеріалів справи судом встановлено, що між активними діями водія ОСОБА_2 при здійсненні повороту автомобіля з головної дороги на майданчик неробочого сектору № 1 перевантажувального пункту і до зіткнення з самоскидом БелАЗ пройшло всього декілька секунд.

Дійшовши висновку про обґрунтованість доводів позивача відносно того, що спеціальне розслідування групового нещасного випадку, який стався ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 12 год у Петрівському кар`єрі ПрАТ «ЦГЗК», в частині дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 , комісією, яка утворена наказом від 03 червня 2013 року № 65-р Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду, для викладення остаточного висновку неповно, з порушенням Порядку № 1232, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції цій частині, та обґрунтовано виснував про наявність правових підстав для скасування акта проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 12 год у Петрівському кар`єрі ПрАТ «ЦГЗК» за формою Н-5 від 15 серпня 2013 року у частині дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 .

З таким висновком апеляційного суду колегія суддів погоджується.

Доводи касаційної скарги за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 (провадження № 14-37цс24), постановах Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 235/3755/17 (провадження № 61-37170св18), від 21 травня 2020 року у справі № 186/1053/17 (провадження № 61-45421св18), від 26 січня 2022 року у справі № 227/2477/20 (провадження № 15810св21), від 08 червня 2022 року у справі № 604/290/19 (провадження № 61-18558св21), а також у постанові, ухваленій у цій справі від 27 березня 2024 року (провадження № 61-13820св23), крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, колегія суддів до уваги не бере з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду та наданих для порівняння постановах Верховного Суду суди, вирішуючи спір, виходили з різних встановлених фактичних обставин, що обумовлює і відповідне правове регулювання спірних правовідносин. Тому посилання на вказані вище постанови суду касаційної інстанції є нерелевантним.

Крім того, у розділі 8 постанови від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 (провадження № 14-37цс24) Велика Палатв Верховного Суду виснувала, що суд не наділений повноваженнями щодо визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний із виробництвом, а може лише перевіряти правильність установлення такого факту іншими уповноваженими на те органами. Наведені заявником для порівняння постанови Верховного Суду не суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду. 

Щодо доводів касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постанові, ухваленій у цій справі від 27 березня 2024 року (провадження № 61-13820св23) про те, що суд не може перебирати на себе функції уповноваженої спеціальної комісії та робити висновки, чи належить нещасний випадок із смертельним наслідком до такого, що пов`язаний із виробництвом, колегія суддів звертає увагу, що вказаною постановою суду касаційної інстанції в цій частині позовних вимог, а саме про відмову у визнанні нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду та зазначив, що положення Порядку № 1232 дають підстави виснувати, що вимоги про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, відноситься до компетенції комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку. 

Крім того, в силу положень статті 400 ЦПК України постанова апеляційного суду в цій частині не переглядається.

Доводи касаційної скарги висновків судів по суті вирішення спору не спростовують та значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів. Водночас встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

У справі, що розглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у заявника іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятого судом апеляційної інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання касаційного суду до прийняття іншого рішення - на користь заявника.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 367 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді. 

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів і не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. 
Тому, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», в інтересах якого діє Єгорова Олена Юріївна, залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді 	В. В. Сердюк   	
	О. М. Осіян  	
	Н. Ю. Сакара