Справа № 595/835/26 
Провадження № 1-кп/595/127/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2026

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026216130000071 від 12 червня 2026 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молодогвардійськ, Луганської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, непрацюючого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, учасника бойових дій, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, 
за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2026 року у ОСОБА_3 , під час перебування у приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою в АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин та в ході словесного конфлікту із своєю тещею ОСОБА_4 , жителькою АДРЕСА_3 , виник злочинний намір, спрямований на завдання їй побоїв.
Реалізуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 12 червня 2026 року приблизно о 00 год. 20 хв., перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що за адресою в АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин та в ході словесного конфлікту із ОСОБА_4 , умисно наніс два удари долонею правої руки по щоці з лівої сторони ОСОБА_4 . 
Внаслідок завданих побоїв ОСОБА_4 відчула різкий фізичний біль, проте тілесних ушкоджень не отримала.
Згідно ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство є формою домашнього насильства.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме, в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 17 червня 2026 року з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2026 року постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
За вимогами ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, які були складені в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений ОСОБА_3 згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердила захисник ОСОБА_5 .
Також до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 у якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, зважаючи на заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному ст.ст. 381-382 КПК України.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №12026216130000071, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, а саме умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. 
Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник, адвокат ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. 
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та обставину, що обтяжує його покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи із якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Згідно зі статями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних проступків. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має на утриманні трьох малолітніх дітей, наявність обставини, які як пом`якшують, так і обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових проступків можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією інкримінованого йому проступку.
Таке покарання, на думку суду, буде справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , а також запобігатиме вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
На підставі наведеного на керуючись ст. ст. 302, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Суддя 	ОСОБА_1