Справа № 201/14597/25
Провадження № 2-о/201/164/2026

РІШЕННЯ
Іменем України 
08 травня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С., 
за участю секретаря судового засідання Лучковської Я.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа – Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про встановлення факту державної реєстрації права на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст заяви

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взятий на облік внутрішньо переміщеної особи.
25.07.2024 ОСОБА_2 звернувся із заявою до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про Державну реєстрацію права власності на належне йому нерухоме майно.
Рішенням № 74963173 від 10.09.2024 відмовлено у проведені реєстраційних дій, відмовлено в державній реєстрації права власності на нерухоме майно, квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.1995, посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., реєстр № 2470 та зареєстрованого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації 11.07.1995, за реєстровим № 612. Рішення про відмову вмотивовано тим, що у встановлений термін ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не були усунені обставини, що стали підставою для прийняття рішення про залишення заяви без руху за № 74346348 від 30.07.2024, а саме, не надано відомості про технічні характеристики квартири у зв`язку з неотриманням державним реєстратором відповіді на запит від 30.07.2024 № 01.1-19/993.
Відповідно до відповіді Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 03.10.2024, яка надана ОСОБА_1 на його заяву від 23.09.2024 щодо підтвердження інформації про зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою РФ, КП Сєвєродонецьке БТІ не може надавати інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01.01.2013.
Враховуючи, що на території знаходження нерухомого майна належного заявнику в м Сіверськодонецьк, Сіверськодонецького району Луганської області проходять активні бойові дії в зв`язку із військовою агресією РФ, на сьогодні відсутня можливість отримати будь яку інформацію про належне йому нерухоме майно, тому заявник вимушений звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013. 
Встановлення даного факту заявнику необхідно для державної реєстрації його права власності на належне йому нерухоме майно.

Предмет заяви

Встановити факт проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли у встановленому законодавством порядку до 01.01.2013, а саме, факт державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяви учасників процесу по суті справи.

Від заінтересованих осіб заяв по суті не надходило.

Рух справи.

Ухвалою судді від 21.11.2025 відмовлено у відкритті провадження по справі.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.02.2026 скасована ухвала про відмову у відкритті провадження по справі, справу направлено для продовження розгляду (а.с.
Ухвалою судді від 03.06.2026 відкрито провадження у справі (а.с. 51).
Представник заявника - адвокат Черненков О.В. у судове засіданні надав заяву, якою заяву про встановлення факту підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без її участі (а.с. 65, 66).
Представник заінтересованої особи - Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань не подавав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою ВПО від 07.07.2022 (а.с. 9).
25.07.2024 ОСОБА_2 звернувся із заявою до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про Державну реєстрацію права власності на належне йому нерухоме майно.
Рішенням державного реєстратора № 74963173 від 10.09.2024 відмовлено у проведені реєстраційних дій, відмовлено в державній реєстрації права власності на нерухоме майно, квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.1995, посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., реєстр № 2470 та зареєстрованого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації 11.07.1995, за реєстровим № 612. Рішення про відмову вмотивовано тим, що у встановлений термін ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не були усунені обставини, що стали підставою для прийняття рішення про залишення заяви без руху за № 74346348 від 30.07.2024, а саме, не надано відомості про технічні характеристики квартири у зв`язку з неотриманням державним реєстратором відповіді на запит від 30.07.2024 № 01.1-19/993 (а.с. 10, 11).
На заяву заявника листом Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 03.10.2024 повідомлено щодо підтвердження інформації про зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою РФ, КП Сєвєродонецьке БТІ не може надавати інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01.01.2013. Враховуючи, що на території знаходження нерухомого майна належного заявнику в м Сіверськодонецьк, Сіверськодонецького району Луганської області проходять активні бойові дії в зв`язку із військовою агресією РФ, на сьогодні відсутня можливість отримати будь яку інформацію про належне йому нерухоме майно, тому заявник вимушений звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 (а.с. 12).
Заявник вказує, що встановлення даного факту заявнику необхідно для державної реєстрації його права власності на належне йому нерухоме майно.
Згідно із договором купівлі-продажу від 28.04.1995 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_1 купив квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею - 65,70 кв/м, житловою площею - 37,90 кв/м. Договір посвідчений старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк H.І., реєстр № 2470 та зареєстрованого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації 11.07.1995 за реєстровим № 612, про що на договорі мається відповідний штамп та печатка Сєвєродонецького міського БТІ (а.с. 14).
На договорі наявна відмітка (штамп) БТІ про проведену реєстрацію 11.07.1995 (а.с. 14, зворот). 
Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 18.01.1994, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , розташована на першому поверсі дев`яти поверхового будинку та складається з: 3 кімнат житловою площею 37,9 кв/м, у тому числі: 1-а кімната 8,8 кв/м, 2-а кімната 17,1 кв/м, 3-я кімната 12,0 кв/м, кухні площею 7,5 кв/м, ванної кімнати площею 2,6 кв/м, вбиральні 1,0 кв/м, коридору 12,7 кв/м, вбудованої шафи 2,2 кв/м. Квартира обладнана лоджією 1,8 кв/м. Загальна площа квартири - 65,7 кв/м. Висота приміщень - 2,56 м (а.с. 15-16).

2. Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до п. 12 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 (зі змінами), суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.
Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно (пункт 14 частини першої статті 27 цього Закону).
За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (див. висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 127/28130/20, від 02 листопада 2022 року у справі № 686/27167/21).
Абзацом першим пункту 53 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації.
Згідно з статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.
Отже, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить установити та з якою метою.
Встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Матеріали справи містять докази того, що заявник звертався із заявою про проведення держаної реєстрації права, але йому відмолено, скільки ним не надано відомості про технічні характеристики квартири у зв`язку з неотриманням державним реєстратором відповіді на запит.
Територія Сєвєродонецької міської територіальної громади є тимчасово окупованою з 25.06.2022, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786
Вказаний факт є загальновідомим та не підлягає доказуванню в силу вимог частини третьої статті 82 ЦПК України.
До 1 січня 2013 року процедура державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (житлові будинки, квартири, приміщення, будівлі та споруди) регламентувалася Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, що діяла до 2013 року) та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5.
Згідно із зазначеними нормами реєстрація здійснювалася в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який на сьогодні є архівною складовою частиною чинного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Повноваження щодо реєстрації покладалися на реєстраторів комунальних підприємств — бюро технічної інвентаризації (БТІ) за місцезнаходженням відповідних об`єктів нерухомості.
Державна реєстрація прав здійснювалася на підставі правовстановлюючих документів, перелік яких був визначений у Додатку 1 до Тимчасового положення. До них, зокрема, належали договори, що передбачали перехід права власності (купівлі-продажу, міни, дарування тощо), свідоцтва про право на спадщину та про право власності на частку в спільному майні подружжя, свідоцтва про право власності, видані органами місцевого самоврядування або органами приватизації, рішення судів про визнання права власності або встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна.
Реєстрація завершувалася внесенням запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. За результатами вчинення реєстраційної дії заявнику видавався Витяг про державну реєстрацію прав на паперовому носії, а на самому оригіналі правовстановлюючого документа проставлялася відповідна відмітка (штамп).
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 № 1878-VI, з 1 січня 2013 року запроваджено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно в його поточному вигляді.
Суд акцентує увагу на тому, що значна частина інформації про права, зареєстровані до 2013 року на паперових носіях (у книгах записів БТІ), наразі може бути відсутня в електронній базі актуального Державного реєстру. Проте, згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення прав діюче законодавство не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Таким чином, наявність у власника правовстановлюючого документа з відміткою (штампом) БТІ про проведену реєстрацію або Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (старого зразка) є достатнім та належним підтвердженням факту державної реєстрації права власності. Такі документи вважаються оформленими відповідно до закону, а право власності — набутим та зареєстрованим у встановленому державою порядку.
Встановлення даного факту забезпечить заявнику право на ефективний засіб юридичного захисту відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту повністю доведено дослідженими доказами, відповідає вимогам закону й інтересам заявника, встановлюється через неможливість іншим способом встановити факт належності правовстановлюючого документу, відсутній цивільно-правовий спір про право власності на нерухоме майно, а тому заява підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.
Відповідно до п. 21 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 317 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Заяву  ОСОБА_1 (заінтересована особа – Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про встановлення факту державної реєстрації права на нерухоме майно - задовольнити.

Встановити факт проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли у встановленому законодавством порядку до 01.01.2013, а саме, факт державної реєстрації права власності ОСОБА_1 (PHOKПП НОМЕР_1 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 1995 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., реєстр № 2470 та зареєстрованого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації 11.07.1995 р., за реєстровим № 612., яке складається з: 3 кімнат житловою площею 37,9 кв.м, у тому числі: 1-а кімната 8,8 кв.м, 2-а кімната 17, 1 кв.м, 3-я кімната 12,0 кв.м, кухні площею 7,5 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, вбиральні 1,0 кв.м, коридору 12,7 кв.м, вбудованої шафи 2,2 кв.м. Квартира обладнана лоджією 1,8 кв.м. Загальна площа квартири - 65,7 кв.м. Висота приміщень - 2,56 м.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 08 травня 2026 року.

Суддя О.С. Наумова